Pöllö ja minipöllöt.
Näen egyptiläiset sotavaunut!
-Open mukaan ne ovat 3 500 vuotta vanhat. -Ja aitoa kultaa.
-Piirrän ne hienosti. -Jere! Konsta!
Opettaja teki minusta ryhmänjohtajan.
Hienoa, Maija.
Joten minutkin pitäisi piirtää. Raporttiin voisi myös kirjoittaa, että johdin.
Ei se ole johtamista.
Tiedän. En vain ole ikinä ollut johtaja. Se on jännää.
Valitan, mutta retki peruuntuu. Kultaiset sotavaunut ovat kadonneet!
-Eikä! -Mutta halusin nähdä ne!
Kadonneet? Mutta museo on lukittuna yöllä.
Löydämme ne kyllä.
Nyt menoksi, pyjamasankarit! Yön suojiin päivän turvaksi!
Yö koittaa, ja rohkea sankarijoukko -
on valmina kohtaamaan katalia konnia, jotka koettavat pilata päivän.
Amayasta tulee...
Pöllö!
Jerestä tulee...
Gekko!
Konstasta tulee...
Kolli!
Pyjamasankarit!
Aika löytää ne sotavaunut.
Johdin retkellä, joten enkö johtaisi nytkin?
Hyvä idea. Siitä vain.
Mahtavaa! Johtaja sanoo: pöllökiituriin!
Etsitään museosta vihjeitä.
Vaunut ovat tuolla!
Niiden pitää kiiltää, minininjat.
Katsokaa, kenen tahmanäpeissä ne ovat.
Yöninja!
-Pyjamakelmit. Pidättekö sotavaunuistani? -Ne kuuluvat museolle, eivät sinulle.
Tietysti ne ovat minun. Paras kulkupeli kuuluu maailman parhaalle ninjalle.
-Hei, tuohon jäi tahra. -Pitäisi kyllä...
Palaute ne, tai otamme ne.
Et pelota minua, kisu. Viekää minut ajelulle, minininjat. Ja hoppua.
Käskin pitää hoppua, laiskurit. Vauhtia!
Jo kelpaa. Kaksi juoksee takanani ja leyhyttelee minua.
Miksi hidastitte?
Käskin mennä lujaa, laiskurit.
-Mitä nyt? -Ehkä he eivät pidä johtamistyylistäsi.
Olisin paljon parempi johtaja. Voisimme leikkiä ja pitää hauskaa.
Naurettavaa.
Mitä?
He vaihtoivat tiimiä. Mahtavaa!
Tuhmat minininjat. Palaan vielä, ja sitten olette pahassa pulassa.
-He ovat söpöjä! Tämä on hauskaa! -Hienoa.
Viedään vaunut kuitenkin turvaan ennen hauskanpitoa.
-Onpa painava. -Käytän supergekkomuskeleitani.
Odota! Minininjojen tekemänä se on hauskempaa.
Alan sanoa heitä minipöllöiksi. Mitä sanotte siitä?
He haluavat vetää minua vaunuissa. Antaa mennä!
Johtajana on kivaa.
Tuo näyttää kyllä kivalta, mutta tehtävä on kesken.
Anna minun nauttia tästä ensin. Eteenpäin, minipöllöt.
Yöninja voi palata milloin vain.
Olkoon. Minipöllöt, museoon.
Seis, minipöllöt.
Käskin pysähtyä.
-Pitäisi kyllä... -Anteeksi. En tiuskinut tahallani.
Yöninja voi palata milloin vain.
-Piilotetaan vaunut. -Laatikoiden taa!
Kokeilen ensin yhtä hauskaa juttua.
Minipöllöt, tervehtikää.
Tervehtikää johtajaanne.
Ei noin. Uudelleen.
Olen johtajanne. Tervehtikää kunnolla. Yksi, kaksi, kolme, lähtee.
En käskenyt teidän lähteä.
Viedään vaunut turvaan ennen Yöninjan tuloa.
Minipöllöt pitää löytää ensin. Kolli, tutki historiasali. Gekko, luonnontiede.
Löysinpäs!
Kuurupiilo on tervehtimistä hauskempaa, mutta mennään.
Ei kannata.
Mennään nyt.
Minipöllöt, yksi, kaksi, kolme.
Kiva! Lisää minipöllöjä. Laulakaa kanssamme. Ja tervehtikää.
Vakavoitumisen aika.
Totelkaa nyt vain minua.
Ei vaunuja! En edes ole niissä.
Vaunut ovat tuolla. Mutta missä minininjat ovat?
Siis minipöllöt.
Lopettakaa heti, minipöllöt.
Kas niin. Olen johtajanne. Antakaa ne minulle.
Kannattaisiko pyytää nätisti?
Nätistikö? Mutta totteleminen on hauskaa. Eikö, minipöllöt?
Tuo oli tuhmaa, minipöllö.
Tulin hakemaan vaunujani.
Käsken teitä pysäyttämään hänet!
Kokonaan minun.
Mennään, minininjat.
Kolme, kaksi, yksi, laukaisu.
Se hyvästä johtajuudesta, höyhenaivo.
Hän on oikeassa. En ollut häntä parempi.
Nyt minipöllöt eivät pidä minusta ja vaunut on viety.
Älä nyt. He suuttuivat Yöninjalle ja olivat aluksi mielellään minipöllöjä.
Ehkä he suostuvat auttamaan. Siis tehtävän suorittamisessa, ei hauskanpidossa.
On aika olla sankari.
Pysähdy, Yöninja. Palauta vaunut.
Ei käy. Ne ovat minun nyt. Kuten minininjatkin.
He eivät ikinä tottele sinua.
Anteeksi, minininjat.
En ole johtajanne. Kaipaan vain apuanne.
Säästä nyyhkytarinasi. Älkää kuunnelko häntä. Olen johtajanne.
Mitä on tekeillä?
Painamme liikaa. Hypätkää pois.
Mitä oikein pelkäätte? Olette ninjoja. Ei teille kuinkaan käy.
Hän käskee heidän hypätä!
Pelastetaan hänet.
Sainpas.
Onko kaikki hyvin?
Varoen. Yritän lentää.
Hyvä on, minininjat. Pyydän anteeksi. Ehkä tiuskin vähän liikaa.
Tulkaahan tänne.
Minäkin tykkään teistä.
Oletkin pelkkä pehmo.
Tuo riittää. Mennään.
Heippa!
Viedään vaunut takaisin museoon.
Pyjamasankareiden hurraahuuto! Yössä päivä pelastui.
-Kiva, ettei retki peruuntunut. -Ja ope teki minusta taas ryhmänjohtajan.
-Tulkaahan, minimaijat. -Minimaijatko?
Se oli vitsi.
Gekon syyttelykampanja.
Maija! Konsta! Katsokaa tätä.
Kasper sai uuden polkuauton ja antoi sen minulle eilen lainaksi.
-Näyttää mahtavalta. Saammeko kokeilla? -Mennään hakemaan se meiltä.
En tajua. Se oli tässä. Ei se ole voinut ilmaankaan kadota.
-Jätitkö sen yöksi ulos? -En arvannut, että mitään käy.
Se oli sinulla lainassa. Toisten tavaroista täytyy huolehtia.
Saanko autoni takaisin, Jere?
Et juuri nyt. Se tavallaan katosi.
-Mitä? Hukkasitko sen? -En! Minä...
-Siis se oli minulla, mutta... -Uskomatonta. Hukkasit autoni.
En hukannut sitä. Se vain katosi.
Lupasit huolehtia siitä. En lainaa sinulle enää mitään.
Ei vika ollut minun.
-Ei olisi kannattanut jättää sitä ulos. -En silti ole syypää.
Todistetaan syyttömyyteni selvittämällä, kuka auton vei.
Tehdään se yöllä.
Nyt menoksi, pyjamasankarit. Yön suojiin päivän turvaksi.
Yö koittaa, ja rohkea sankarijoukko -
on valmiina kohtaamaan katalia konnia, jotka koettavat pilata päivän.
Maijasta tulee...
Pöllö!
Jerestä tulee...
Gekko!
Konstasta tulee...
Kolli!
Pyjamasankarit!
En tykkää syytöksistä, joten etsitään Kasperin auto.
-Leikkikentällä tapahtuu jotain. -Gekkoautoon!
Eikö olekin hienoa?
Nyt minulla on oma kulkuneuvo, kuten niillä pyjamakelmeillä.
Mitä nyt?
Haastavatko he uuden kaarani etana-autollaan? Sopii koettaa!
Ottakaa kiinni, pyjamaetanat!
Kuutytöllä on Kasperin auto!
Mihin hän meni?
Pois tieltä, tientukkeet! Heippa.
Onpa auto nyt nopea. Hän ohitti kierroksella!
-Gekkoauto on liian hidas. -Ei ole. Hankin Kasperin auton takaisin.
Varovasti, Gekko. Kaadoit lampun.
En se ollut oikeastaan minä. Kuutyttö pakotti.
Estän häntä aiheuttamasta enempää harmia.
-Varovasti, Gekko! -Se oli Kuutytön vika!
Hän rikkoi gekkoautonkin.
Haen kattiauton superkattivauhdilla. Se pärjää Kuutyttöä vastaan.
Tunnistan tuon torven missä vain. Seuraa minua!
-Sitten pidetään hauskaa. -Auto on Kasperin, ei sinun.
-Anna se takaisin! -Ota kiinni.
Autan yöperhosten kanssa. Pöllönsiipituuli!
Supergekkomuskelit!
Täällä, liskopoika.
Et ikinä nappaa minua.
Gekko, varo!
Rikot kaiken.
Epäreilua.
Kolli tulee hätiin!
Mennään, yöperhoset.
Mitä tapahtui?
Voi ei! En minä tahallani. Se oli Kuutytön vika!
Nyt alkaa todellinen kilpa. Ottakaa kiinni, pyjamakelmit.
-Eikö minun kuulu ajaa? -Ei hätää. Hoidan homman.
Turha luulo.
-Pysäytän hänet karjaisulla. -Varovasti niiden nappien kanssa.
Ne olivat karvapalloja! Tarvitsen karjaisun.
Lakkaa painelemasta nappeja!
-Gekko! -Anteeksi. Haluan Kasperin auton.
Nyt karjaisu osuu kunnolla.
Tein sen Kuutytön takia, joten tämä on hänen vikansa.
Mitä tykkäätte autostani? Eikö ole hieno?
Niin hieno, että tuhoan sillä päämajanne.
-Ei kai hän siihen pysty? -Ei, jos saan Kasperin auton häneltä.
Eihän tämä leluauto mitään heidän suurelle päämajalleen voi,
mutta voin suututtaa Gekon niin, että hän tekee sen puolestani -
ja saa syyt niskoilleen!
Kuutyttö.
Lopeta!
Pakotan sinut sitten lopettamaan.
En näe mitään, mutta pysäytän sinut silti.
Varovasti, Gekko. Muista supervoimasi.
Tiedän. Se oli Kuutytön vika.
Miten menee, suomujalka? Haluatko autosi? Tule hakemaan!
Kiemurtelevat käärmeet!
Osuit taas päämajaan.
Olen näköjään ansassa.
Kuulauta on auton alla!
Se kaatuu!
Pöllönsiipituuli!
Ette kai luulleet, että jätän kuulaudan kotiin?
Superlisko-ote!
Voi ei! Päämaja.
Teinkö minä tuon?
-En jaksa enää kauan, Kolli. -Sinnittele. Tulen apuun.
Karjaisu!
Syytät minua varmaan tuostakin, suomujalka?
En syytä. En saa syytellä sinua enää. Tämä on minun vikani.
On aika olla sankari. Sankari kantaa vastuun teoistaan ja korjaa virheensä.
Supergekkomuskelit!
Kuutyttö sai Kasperin auton takiani. Jätin sen ulos.
-Autamme hankkimaan sen takaisin. -Ja taidan tietää jo keinonkin.
-Ota kiinni, jos saat! -Tuo on minun!
Antakaa kuulauta.
Jos annat auton meille.
Olkoon.
Voitan ensi kerralla, pyjamakelmit.
-Gekko? -Käyn vain nopeasti ajelulla.
Kiitos!
Koleat kameleontit!
-Supervoimat. Minun vikani. -Kyllä sen saa korjattua.
Pyjamasankareiden hurraahuuto! Yössä päivä pelastui.
-Autoni! -Anteeksi. Se katosi minun takiani.
-Mutta löysin sen. -Kiitos. Anteeksi, että suutuin.
-Mutta miksi torvi näyttää erilaiselta? -Rikoin sen. Sekin oli minun vikani.
Hankin sinulle uuden.
Hieno! Hyvä, Jere.
Tekstitys: Miia Mattila