Kolli!
Pöllö!
-Gekko! -Mennään!
Suojissa yön he päivän pelastaa
Sankarityöt yhdessä suorittaa
Pyjamasankarit, pyjamasankarit
-Yössä hiipii -Meidän tiimi
-Vorot jää kii -En keksi mitään riimii!
Pyjamasankarit, pyjamasankarit
Sankarit!
VEIKÖ KISSA KIELESI, GEKKO?
Selvä, Jere. Luet meille runon, eikö?
Hämärässä äänen kuulin ja sitä rapinaksi luulin.
Lintuset ne siellä vain lauleli ja katseli alas kuusta.
Hetkinen. Siis asteli alas puusta.
Rauhoittukaa. Jere pärjää mainiosti. Rauhassa vain.
Taisteli koiran kanssa luusta... Tai siis maisteli kalaa toisen suusta.
Eikä!
-Kello pelasti minut. -Ei se mitään, Jere.
-Voit lukea toisen runon huomenna. -Mitä?
Luulin, että tuo typerä runo riitti. Nyt minun pitää lukea toinen.
-Hyvin se menee. -Ei hätää. Helppo nakki.
Ei se ole helppoa, vaan noloa.
En halua enää ikinä lukea yhtäkään runoa ääneen!
Mikä tuo on?
Mitä tapahtuu?
Ääneni hiljenee. Mutta minun pitää lukea huomenna runo.
Ei runoa ilman ääntä.
Mitä teet, Jere?
Menikö äänesi laatikkoon?
Vain yksi yöllinen pahis tekee tuollaisia vempaimia. Romeo.
-Nyt menoksi, pyjamasankarit! -Yön suojiin päivän turvaksi!
Yö koittaa, ja rohkea sankarijoukko -
on valmiina kohtaamaan katalia konnia, jotka koittavat pilata päiväsi!
Konstasta tulee...
Kolli!
Maijasta tulee...
Pöllö!
Jerestä tulee...
Pyjamasankarit!
Mennään kattiautolla. Se on nopein.
Saamme äänesi takaisin, Gekko.
Katin korvat.
Tännepäin.
Romeon labra on tuolla. Tuo kone vei äänesi, Gekko.
Livahdetaan takakautta.
Romeo ei tiedä meidän olevan täällä.
Näytätpä hyvältä.
Nyt on tilaisuutemme. Laskeudu voimillasi seinää pitkin ja livahda labraan.
Tämä on helpoin tehtävämme koskaan.
Nappaa se, Gekko.
Nappaa äänesi.
Anna mennä!
Pyjamapirulaiset. Syökää tomua!
Gekko!
-Olet kunnossa. Mikset ottanut laatikkoa? -Onnistumme ensi kerralla.
Outoa, että Romeo vei äänesi.
-Pyjamasankarit! -Gekko!
Sait äänesi takaisin!
Karvapallo ja höyhenaivo. Ette ole kovin fiksuja.
-Hei. -Tuo ei ole kilttiä.
Olet sankarini.
Romeo.
Ei.
Gekko ei saanut ääntään takaisin. Se on yhä Romeolla. Hän käyttää sitä.
Kattiautoon!
Ette saa minua kiinni.
Olette vain typeriä hyviksiä. Ette osaa edes katsoa eteenne.
Toisin kuin Romeo. Hän on nero.
Juuri niin. Nero. Ei minun kaltaiseni tahmanäppinen liskojalka.
"Tahmanäppinen liskojalka." Keksin nerokkaita haukkumanimiä.
Kun kisu ja tipu tulevat hakemaan liskon ääntä, saan heidänkin äänensä.
Kun minulla on pyjamasankareiden äänet, he eivät enää koskaan voi pysäyttää minua!
Onpa loistava suunnitelma.
Kiitos vain. Minustakin se on mainio.
Selvä, Gekko. Hoidamme Romeon. Hoitele sinä kone.
-Kiltti, upea ja älykäs Romeo... -Jättiaivoinen herra supernero...
-Fiksuista fiksuin... -Palauttaisitko Gekon äänen?
Se merkitsisi niin paljon.
"Jättiaivo" kuulostaa kyllä minulta.
-Olet kaikkien aikojen fiksuin pahisnero! -Emme koskaan voisi päihittää sinua.
-Voit lukea toisen runon huomenna. -Uuden runon.
Se onkin ansa. Tietysti.
Neroutesi on lyömätöntä, Romeo.
Kissan viikset, Gekko. Et ole oma itsesi.
Hetkinen. Etkö halua lukea runoa huomenna?
Mennään etsimään Romeo.
Rakastan pikkuliskoa.
-Romeo on ykkönen. -Totta.
-Hän on kaikkien aikojen paras keksijä. -Niinpä.
-Hän on supersiisti tyyppi. -Puhut niin kauniisti, Gekko.
Kuka tekee maailmasta paremman? Romeo. Kenellä on komeimmat kasvot? Romeolla.
-Älä huoli, Gekko. Hiljennämme hänet. -Minulla on suunnitelma.
Nousen ilmaan. Turvatkaa selustani kattiautosta.
Selvä!
Kuka ei voi koskaan olla minä? Romeo. Kenellä on ihanat... jalat? Romeolla.
Eikö tämä ole runon lukemista pahempaa?
Katsokaa, mitä kissa toi tullessaan.
Lopeta, tyhmä kissa.
-Aika syöksyä kimppuun. -Olet tyhmä. Aiheutat törmäyksen!
Ellei tämäkin ole ansa. Sitä se onkin.
Pöllö!
Älä huoli. Olen kunnossa.
Yhden pyjamasankarin ääni kyllästyttää. Aika napata kaikki kolme.
-Eikä. Ääneni katoaa. -Hän vie meidänkin äänemme.
Tarkoittaako tämä, että Romeolla on meidän kaikkien äänet?
Se johtuu siitä, että hän on mahtava. Mutta me emme ole.
Ilman ääniämme emme päihitä häntä.
Tämä on Gekon syytä, sillä hän ei napannut ääntään.
R-O-M-E-O. Romeo!
Mitä sanoit, Gekko?
Luulet, että on aika olla sankari.
Älä unta näe, typerä suomukorva!
Voin tehdä näillä äänillä vaikka mitä. Pyjamasankarit saavat syyn niskoilleen!
Nerokkaampaa kuin luulinkaan.
Mitä? Miksi pysähdyn?
Ehkä moottorissa on vikaa.
-Mikä tuo oli? -Äänilaatikkoni.
Varokaa, pyjamapirulaiset. Melkein rikoitte sen.
-Et voi voittaa, Romeo. -Hulmuavat höyhenet! Kuulostat minulta.
-Minä en kuulosta minulta. -Ei. Kuulostat minulta.
Kissan viikset. Kuulostan Gekolta.
Aina vain paranee. Olette naurettavia.
-Olen takanasi. -Olen itse asiassa täällä.
Ei. Olen täällä.
Lopettakaa!
-Katso tänne! Olen täällä. -Täällä ollaan!
Mitä nappeja painan?
Kuulostan taas itseltäni, enkä sinulta. Mikä helpotus.
Mikä hänen äänessään oli vikana? Sain myös omani takaisin.
Minä myös.
Antakaa äänilaatikkoni takaisin! Voi ei! Ääneni katoaa.
Et taida enää varastaa ääniä, Romeo.
-Pyjamanaamioiden hurraahuuto! -Yössä päivä pelastui!
Luulin, että olisi silkkaa kauhua runoa ääneen lausua.
Odotin naurua ja ivaa, mutta se olikin aika kivaa.
-Siinä kaikki. -Hienoa, Jere.
Äänenne!
Vitsailimme vain.
KOLLI JA MESTARI KYNNEN MIEKKA
Olen mestari Kynsi, kaikista kungfu -mestareista paras.
Kukaan ei päihitä minua ja miekkaani.
Hei, Konsta.
Tulimme katsomaan mestari Kynsi -ohjelmaa.
Anteeksi, Konsta. Älä suutu. Mestari Kynsi ei koskaan suutu.
Tiedän kaiken mestari Kynnestä. Katson kaikki jaksot.
Uskomatonta, että hän ei koskaan suutu. Hän opetti minulle paljon sankariudesta.
Hei, kaikki. Mestari Kynsi täällä. Minulla on huonoja uutisia.
Miekkani varastettiin viime yönä. Ohjelmaa ei tehdä, ennen kuin se löytyy.
-Mestarin miekkako varastettiin? -Ei hätää. Ehkä saamme sen takaisin.
Todellakin. Tällainen peli ei vetele. Menoksi, pyjamasankarit!
Yön suojiin päivän turvaksi!
Yö koittaa, ja rohkea sankarijoukko -
on valmiina kohtaamaan katalia konnia, jotka koittavat pilata päiväsi!
Maijasta tulee...
Pöllö!
Jerestä tulee...
Gekko!
Konstasta tulee...
Kolli!
Pyjamasankarit!
-Etsitään se miekka. -Hetkinen. Emmekö etsi vihjeitä?
-Tuhlaamme aikaa. -Odota. Katso tuota.
-Hienoa. Katsotaan lähempää. -Näyttää minininjan jäljiltä. Mennään.
Tulkaa!
Hän on todella vihainen miekasta.
Katin korvat.
Kuulen jotakin.
Kuka nyt on tv-sarjassa? Minäpä hyvinkin.
Hienoa. Kuvatkaa nyt sivusta.
-Palauta mestari Kynnen miekka, Yöninja. -Kas vain. Kisuliinihan se siinä.
Unohda koko juttu. Käytän miekkaa paremmin kuin hyödytön mestari Kynsi,
-joten ohjelmastakin tulee parempi. -Onko meillä suunnitelma, Kolli?
-Superkattivauhti! -Kolli!
Pyjamasankarit tunaroivat tänään urakalla.
Kolli on niin vihainen, ettei kertonut suunnitelmaansa.
-Mitäköhän hän haluaa meidän tekevän? -En tiedä. Mennään vain.
Supergekkohäivytys.
Liikettä, minininjat.
Hulmuavat höyhenet!
Varo!
Tahmaläiskä!
On ninjamaisen tv-ohjelmani aika.
Taputtamiseen kykenemättömät pyjamasankarit eivät saa lippuja.
-Saat vielä maksaa. -Niinkö? Juuri nyt ei siltä näytä.
Heippa! Vasemmalle ja sitten oikealle!
Irrotan teidät.
-Kiitos, Pöllö. -Kirottu ninja!
-Rauhoitu, Kolli. Punotaan suunnitelma. -Pysy rauhallisena kuin mestari Kynsi.
-Hän ei koskaan suutu. -Hänen miekkaansa ei olekaan ennen viety.
Hän on varmaan yhtä vihainen kuin minä.
Tulkaa. Mennään!
Katsokaa. Tuo on mestari Kynnen dōjō.
Hän pitää siellä kung fu -tunteja ja tekee tv-ohjelmaansa.
-Hänen miekkansa tosiaan on upea. -Onpa kauniita jalokiviä.
Ne edustavat hänen koulutusvuosiaan.
Mikä suunnitelmamme on, Kolli?
Selvä. Kiinnittäkää te Yöninjan huomio.
Sinä hiivit salaa hänen taakseen, minä lennähdän paikalle ja...
Hän ei saa käyttää mestarin miekkaa. Hän varasti sen!
-Aivan, mutta... -Älä, Kolli!
Keuhkoavat gekot!
Sinusta ei tule ikinä mestari Kynnen veroista, Yöninja. Palauta miekka.
Näytön paikka!
Tule takaisin!
-Mitä voimme tehdä? -Nopeasti! Mennään auttamaan Kollia.
Superkattiloikka!
On aika laittaa pyjamapennut päiväunille.
-Kolli. Suuttuminen ei auta. -Pysy rauhallisena mestari Kynnen tavoin.
Älkää kieltäkö minua suuttumasta. Suutun, jos haluan.
Hoitakaa minininjat sillä välin, kun haen miekan takaisin.
-Yöninja! -Mitä?
-Uskomatonta, että Kolli suuttui meille. -Niinpä.
-Et ikinä vedä vertoja mestari Kynnelle. -Niinkö? Pystyykö hän tähän?
Voi ei!
Auta meitä, Kolli!
Poistakaa video heti!
Älä koske siihen! Se on minun!
Minininjat! Hankkiutukaa eroon pyjamapalleroista.
-Auta, Kolli! -Pöllö ja Gekko!
-Auta meitä, Kolli! -Eikä!
Tauko on ohi. Seuraavaan kuvauspaikkaan.
En voi jahdata Yöninjaa, jos pelastan Pöllön ja Gekon. Hän huijasi minua!
Pöllö oli oikeassa. Kiukuttelu ei auta. En olisi saanut suuttua ystävilleni.
On aika olla sankari ja pitää pää kylmänä mestari Kynnen tavoin.
Hups. Väärä suunta.
Apua!
Loikkivat liskot!
-Apua! -Kolli!
-Ole kiltti ja auta meitä! -Kolli!
Rauhassa. Vaihdetaan vain vaihteita. Superkattivauhti!
Rauhallinen Kolli pitäytyy suunnitelmassa ystäviensä pelastamiseksi.
Ei hätää. Kolli on palannut rauhallisena kuin mestari Kynsi. Superkattivauhti!
Päätepysäkki kaikille matkustajille.
Olipa melkoista kyytiä.
-Kiitos, kun pelastit meidät. -Eipä kestä. Anteeksi, kun suutuin teille.
Se oli ilkeästi tehty.
-Ei se mitään. -Oikea Kolli on palannut.
Kiitos, kaverit. Minulla on idea.
Ehkä Yöninja minininjoineen suuttuu, ja he mokaavat. Menoksi, pyjamasankarit!
Tervetuloa seuraamaan kaikkien aikojen parasta ninjaohjelmaa.
-Ette arvaa, mitä tulette näkemään... -Ohjelma on ohi, Yöninja. Palauta miekka.
Turha luulo, kisu. Kun miekka on minulla. te pyjamasankarit ette voi minulle mitään.
Älä yritä vetää miekkaa esiin, Yöninja. Vain mestari Kynsi saa tehdä niin.
Ei. Pysy rauhallisena, Kolli.
Hei, minininjat. Miksette te saa leikkiä miekalla?
Ehkä ette ole tarpeeksi hyviä. Se on heille liian kaunis. Eikö, Yöninja?
Mitä? Ei tietenkään. Osaan vain käyttää sitä teitä paremmin.
Eikä! Lopettakaa!
Irti minusta! Eikä, miekkani! Älkää kuvatko heitä! Olen ohjelman tähti.
Älkää huutako! Te minininjat raastatte hermojani!
Hyvää työtä, kaverit.
-Pyjamasankareiden hurraahuuto! -Rauhassa päivä pelastui!
Onkohan mestari Kynnen ohjelma palannut?
Tervetuloa takaisin, mestari Kynnen fanit. Kiitos miekkani palauttaneelle.
Kuka ikinä se sitten olikin.
-Tuo ei suju vielä, mutta älä suutu. -Virheistä ei kannata suuttua. Eikö?
Yritän uudelleen, kunnes onnistun.
Tekstitys: Milka-Maria Mauranen