Kolli ja kutistin.
Tulkaa! Haluan jo leikkikentälle keinumaan!
Minä tykkään karusellista.
Minäpä menen isojen lasten alueelle.
-Et ole kyllin pitkä. -Kyllä olen.
Olen viimein kyllin pitkä köysisillalle ja kiipeilytelineeseen.
Mitä leikkikentälle on tapahtunut?
Isojen lasten puolikin on pieni.
Kuka vain yltäisi tuohon viivaan.
Pääsen viimein isojen lasten puolelle, ja se on pieni.
Leikkikenttä ei ole ainoa. Katsokaa.
Mitä?
Selvitetään tekijä ja syy.
Nyt menoksi, pyjamasankarit. Yön suojiin päivän turvaksi!
Yö koittaa, ja rohkea sankarijoukko -
on valmiina kohtaamaan katalia konnia, jotka koettavat pilata päivän.
Maijasta tulee...
Pöllö!
Jerestä tulee...
Gekko!
Konstasta tulee...
Kolli!
Pyjamasankarit!
Esineet ehkä kutistuvat, mutta olen yhä iso poika. Selvitämme tämän.
Kolliautoon!
Yhä useampi asia on pieni. Katsokaa suihkulähdettä. Ja kylttiä.
-Mitä? -Kiemurtelevat käärmeet.
Mennään.
Selvitetään, kuka tämän takana on.
Romeo!
Tervehdys, pyjamasankarit.
-Sinä siis olet syypää. -Ei ole.
Minä olen!
-Yöninja! Sinäkö tämän teit? -Minä keksin kutistimen.
-Keksit sen, muttet voi käyttää sitä. -Painan kaikkia nappeja.
Mutta minä pitelen kutistusletkua.
Antaa mennä. Tulta!
Lopeta!
-Selvä. Me muutenkin vasta harjoittelimme. -Harjoittelimme oikean kohteen varalle.
-Teidän! -Meidänkö?
Kun te olette pieniä, voin viimein vallata maailman rauhassa.
Teen teistä minisankareita. Pieninä ja avuttomina teidän on pakko totella minua.
-Aika tuhmaa. -Ei yhtä tuhmaa kuin maailmanvalloitus.
-Onhan. -Eihän ole!
Kyllä on!
-Ihan sama kumpi on tuhmempi. -Ette onnistu. Olen iso poika.
Minua tai ystäviäni ei kutisteta. Palautetaan kaikki ennalleen.
-Mennään, pyjamasankarit. -Varo, Kolli!
Tämä hoituu kyllä.
Sinä saat vain kutistua.
Tämä on kamalaa!
Katsokaa pikkukisua. Yksi kutistettu, kaksi jäljellä.
Perään, minininjat!
Minut pitää palauttaa isoksi.
Äänesi on ihan kimeä.
-Me autamme sinua. -En kaipaa apua.
Olen iso poika pienessä ruumiissa. Todistan sen. Superkattivauhti!
-Kolli! -Odota!
Päästäkää irti, tuhmat pikkuninjat.
-Pankaa hänet tanssimaan. -En halua.
Näyttäisit hyvältä tanssivana minisankarina.
Juoneni on nerokas!
-Ei yhtä nerokas kuin maailmanvalloitus. -Onhan. Oletko nähnyt tanssin?
Se on hyvä, mutta kun valtaan maailman, voin tehdä ihan mitä vain.
Supergekkohäivytys!
Miksi tehdä muuta kuin katsoa tätä?
-Minä autan, Kolli. -Ja minä myös.
Älkää toljottako. Perään!
-Tarvitaan suunnitelma. -Kaikkien pitää pystyä osallistumaan.
Pystyn kyllä ja voin yhä olla johtaja.
Menoksi!
Tämä on katastrofi!
Jospa minä ajan tällä kertaa.
Palaat ennallesi, kunhan keksimme suunnitelman.
Ajetaan roistojen ympärillä, kunnes heitä alkaa huimata.
-Sitten nappaan kutistimen. -Mutta se on tosi iso.
Ja sinä olet tosi pieni.
Ei se haittaa. Asioita ei tarvitse tehdä eri lailla, vaikka olen vähän lyhyt.
Miten niin pakenivat? Missä pyjamasankarit ovat nyt?
Pian roistoja huimaa!
Mitä?
-Pois tieltä, pökertynyt ninja. -Kuka on pökertynyt?
Mitä?
Huikea Kolli surfaa kutistimella! Onnistuimme, vaikka olen pieni.
Voi ei! Olen vielä pienempi.
Napatkaa kutistin!
-Missä Kolli on? -Superpöllösilmät.
Kolli!
Mitä tapahtui?
Tämä on minun vikani. Olen hyödytön pienenä.
-Voit yhä auttaa kutistimen nappaamisessa. -Miten? Olen lilliputti.
En näe sinua, Kolli! En kai astunut hänen päälleen?
Olen niin pieni, että olen lähes näkymätön. Sepä se!
Käytämme kokoani hyödyksi.
Kunhan teemme yhteistyötä.
On aika olla sankari!
Tanssi olisi hauskempi pikku-Kollin kanssa.
Ehkä teidätkin pitää kutistaa!
Lopeta!
-Et tiedä, mitä nappeja painetaan. -Itse et osaa tähdätä.
-Osaanpa. -Ethän osaa.
-Osaanpa! -Aika loppui.
Kutistinletku tänne.
Kutista tuo höyhenaivo.
Ja napatkaa te lisko!
Apua!
Valmistautukaa kutistumaan.
Pöllösilmät.
-Mitä touhuat? -Jokin kutittaa.
Olen taas iso!
Supergekkomuskelit!
Viekää kutistin, minininjat.
Pöllö, ota ohjat.
Se myös kasvattaa.
-Minininjat! -Unohda heidät. Nappaa kutist...
Pakoon!
Hienoa, pyjamasankarit. Nyt vain palautamme kaiken ennalleen.
Sitten kutistamme kutistimen olemattomiin.
Pyjamasankareiden hurraahuuto! Yössä päivä pelastui!
-Ylität rajan selvästi. -Pääset isojen lasten puolelle.
Olen mieluummin teidän kanssanne, kunnes tekin pääsette. Mennään karuselliin.
Pian en mahdu siihen!
Pöllö ja kuupallo.
-Eli me vastaan te. -Ja minä.
Ethän sinä pärjää jalkapallossa.
-Katso häntä. -Maija on mahtava!
Syötä!
Maija, täällä!
Mitä?
-Syötä Jerelle, Maija. Mehän olemme tiimi. -Ei tarvitse. Katsokaa tätä.
-Sanoin, ettet pärjää. -Tarvitsen vain toisen tilaisuuden.
-Haen pallon. -Me autamme.
Tuolla.
-Mikä tuo on? -En tiedä.
Yöperhonen! Kuutytöllä on näppinsä pelissä.
Nyt menoksi, pyjamasankarit! Yön suojiin päivän turvaksi!
Yö koittaa, ja rohkea sankarijoukko -
on valmiina kohtaamaan katalia konnia, jotka koettavat pilata päivän.
Jerestä tulee...
Gekko!
Konstasta tulee...
Kolli!
Maijasta tulee...
Pöllö!
Pyjamasankarit!
Ensimmäiseksi valitaan ajokki.
-Karvapallo esti sinua. -Mistä se ilmestyi?
Pöllökiiturilla näemme Kuutytön yläilmoista,
mutta kattiauto on huomaamattomampi.
-Haen sen! -Mitä sinä teet?
Todistan jalkapallotaitoni.
Gekkoauto siis. Mennään.
Etsikää valkoista leluja vievää palloa. Se voi olla missä vain.
Se menee puistoon!
Kissan viikset! Mitä sinä teet, Kuutyttö?
Tässä on kuupalloni, pyjamasankarit.
Se vie kaikki päivälasten lelut, jotta saan ne itselleni.
-Pysäytämme sinut ensin. -Tekö?
Kuupallolleni kelpaavat lelujen lisäksi myös pyjamakelmit.
Voi ei. Gekko!
Potkaise sitä!
-Miksei se vienyt meitä? -Ehkä iskun takia.
Se on kuin valtava jalkapallo.
Katsokaa taitojani!
Anteeksi, mutta mikä laukaus!
Pukkaus!
Superkattiloikka!
-Pidä kiinni, karvapallo. -Älä luulekaan.
-Kuutyttö, päästä minut alas. -Käyhän se.
-Minä otan kopin. -Ei, vaan minä.
Hoidan tämän. Otan kopin.
Sankarikasa!
Nähdään!
Nyt kun pääsin pyjamakelmeistä, voin viedä leikkikentän.
Pysäytetään Kuutyttö. Onneksi osaan myös taklata.
Tämä pitää tehdä yhdessä.
Ensin vien karusellijutun.
-Liian hidas. -Mitä?
Pysäytän sinut.
Ota kiinni, jos saat!
Pysäyttäkää tämä!
Supergekkomuskelit!
Tuhotaan kuupallo, ettei se vie enää enempää leluja.
Näytän ensin taitoni.
Lopeta!
-Pöllö, syötä minulle. -Ihan pian. Katso tätä.
Maali! Tein sen!
Kuulauta!
Höyhenaivo on pallossa.
Apua!
Nappasin pikku tipusen.
Kuumagneetti, pompota tipusta.
Olisi pitänyt syöttää.
Pompottaako, tipunen?
Superkattiloikka!
Mitä?
Nyt, Gekko!
Kaikki järjestyy. Saimme pallon.
Kolli? Gekko? Olen pahoillani. Halusin vain näyttää taitoni.
-Tiesimme, että olet taitava. -Olet taitavampi, jos syötät.
Jalkapallo on joukkuepeli. Ja me olemme joukkue.
On aika olla sankari!
Autetaan Pöllö pois kuupallosta.
Sen voisi puhkaista jollain tosi isolla ja terävällä.
Kävisikö museon edessä oleva lipputanko? Gekko, pyöritä palloa. Kolli, ohjaa häntä.
Missä ne pyjamakelmit ovat?
Tänne päin. Vasemmalle.
Varo lamppua.
Kuupallo, tule takaisin.
Miksi vauhti hidastui?
Kuutytön kuumagneetti on liian vahva.
Tähän auttaa vain yhteistyö. Gekko, käytä supermuskeleita.
Kolli, supernopeus. Minä käytän pöllönsiipituulta.
Hyvää työtä, pyjamasankarit.
Hyödytön kapine!
Puhkaistaan kuupallo.
Supergekkomuskelit!
Pyöritetään tätä oikein kovaa.
Mitä te teette?
-Asiaa! -Huippua!
Kuupalloni!
-Hulmuavat höyhenet! Onnistuimme. -Lelut ovat ympäriinsä.
Ne pitää kerätä ja viedä takaisin.
Mitä?
Minun leluni! Ne ovat minun! Minun!
Varastin ne rehellisesti. Ja puhkaisitte vieläpä kuupalloni!
Saat meidän pallomme.
Mitä tällaisella pikkupallolla tekee?
On se kai ihan kiva.
Jätän tämän tähän.
Viedään lelut kotiin.
Pyjamasankareiden hurraakuiskaus. Yössä päivä pelastui!
Luuletko yhä osaavasi pelata?
Hyvä, Maija! Laukaise.
En. Jere on lähempänä.
Maali!
-Teit maalin, Kasper. Hienoa. -Olet hyvä joukkuepelaaja.
Tekstitys: Miia Mattila