Anterior în Vânătorii-de-umbre...
Jonathan Christopher. "J.C." - Jace.
Nici nu mai știu cine sunt. E întuneric în mine.
În dimensiunea alternativă mi-ai arătat o carte cu vrăji și ăsta era în ea.
- Trebuie să fi fost Cartea Albului. - Putem folosi semnul la găsirea cărții.
E Camille.
- Îmi vreau bunul înapoi. - Simon nu e "bunul" tău.
Camille l-a ucis pe acest lumesc.
Iată dovada pe care trebuie să o arătăm Clavului că a încălcat Acordurile.
Mă însor. Sunt vânător-de-umbre.
- E vorba de familie și tradiție... - Cum rămâne cu dragostea?
Nu pot face asta.
Ai Cupa.
Cum de n-am știut?
Eu mi-am petrecut viața neștiind cine eram.
Dar singurul lucru pe care îl știu sigur e că tu nu ești om rău.
Tu nu ești Valentine.
Trebuia să-l fi omorât.
Și totuși, nu-mi dă pace gândul că avea dreptate.
Jace, Valentine e și tatăl meu. Suntem la fel...
Nu suntem, Clary. Pe tine te-a crescut Jocelyn.
Pe mine, Valentine, și o pereche de botoșei nu va schimba asta.
Încetează! Nu pot explica ce a fost în trecut, dar mama noastră poate.
Suntem așa aproape de a o trezi. Dar pentru a afla răspunsuri,
trebuie să mergem la Hotel DuMort să vorbim cu Camille.
Fie. Unde-i Simon?
Așteaptă, Simon!
- Ce se petrece? - Avem nevoie de ajutorul tău.
Cartea Albului.
Conține vraja care o poate trezi pe mama, dar a ascuns-o de Valentine.
Avem o pistă.
"Semnul de carte al Albului"...?
E o bucată din cartea însăși.
Magnus a dat de urma proprietarului la Hotel DuMort, dar...
Îi aparține Camillei.
Bun...
- Fixez o întrevedere cu Raphael. - Mulțumesc.
Ai vorbit cu Lydia? N-a văzut-o nimeni de la nuntă.
- Mamă, nu fi... - Maryse.
- Mamă, înțeleg că ești supărată, dar... - Anularea nunții era una...
Dar sărutarea acelui vrăjitor în fața întregului Institut?
- Ne-ai rușinat pe toți. - De ce? Fiindcă-i un tip?
Nu. Faptul că e "un tip", cum spui tu, e cea mai mică din grijile mele.
- Atunci care-i problema? - Că l-ai ales pe Magnus Bane.
Omului i s-a dus buhul. Și-i cam crai - chiar și după standardele vrăjitorilor.
- Alec, multe lucruri nu știi despre el. - Atunci am de gând să ajung să-l cunosc.
Și dacă ai o problemă cu asta, îți sugerez să te împaci singură.
Acum trebuie să o găsesc pe Lydia.
Probabil își împachetează lucrurile în biroul tatălui tău. Ce a făcut ea...
Mi-a salvat viața.
Așa că ar trebui să-i mulțumesc.
Pe o scară de la unu la zece...
- Cât de neplăcut a fost? - Ieșit din grafic.
Da - nu i-am mai văzut așa furioși.
- Oferă-le ceva timp. - Tu ești nemuritor; timpul e de partea ta.
După ce am făcut... nu cred că mă vor ierta vreodată.
Nu subestima dragostea părintească.
Doar nu regreți, nu-i așa?
Totul s-a petrecut atât de repede. N-am avut timp de gândit.
Vreau doar să mă asigur că Lydia e bine. Îi datorez atât de multe...
"Noi" îi datorăm. Ce a făcut ea a fost de-a dreptul eroic.
Uite: o luăm cu încetișorul. Începem cu întâlnirea aia pe care mi-o datorezi?
Da - să facem aia.
Știu un loc etiopian grozav pe Strada 44...
Lydia!
Adu ajutoare.
- Vei fi bine. - Hodge...
Traducerea: Reef
Vânătorii de umbre 01x13: Luceafărul de dimineață
- Cum e Lydia? - Mai bine.
Magnus face ce poate să o ajute, dar e grav.
Și Cupa categoric lipsește.
- Deci Hodge era. - Poate și el a fost atacat.
- Poate el a atacat-o. - Hodge? Imposibil.
Îl știm de-o viață. Nu ne-ar face așa ceva.
L-am dus direct la Cupă.
L-am tratat ca parte a familiei. Cum ne-a putut face asta?
Uite "cum". Ce-i cu inelul ăla?
Pare că vorbește cu cineva.
- Pot paria cu cine. - Cu Valentine.
Iată cum și-a dezactivat runa pedepsirii, dar nu știm cum a obținut inelul.
- L-o fi furișat cineva printre gărzi? - Poate.
Hodge nu era singurul fost membru al Cercului de pe aici.
Uite: nu-s mereu de acord cu părinții mei, dar știu că nu sunt trădători.
Oare? Nu tocmai ai spus același lucru despre Hodge?
Trebuie să fie cineva de încredere; dacă era vreun intrus, am fi aflat până acum.
- O fi venit la atacul urgisitului? - Nu. Când l-am ucis, n-avea niciun inel.
Nu avea la autopsie, dar... Poate găsim ceva pe înregistrări.
Treci pe cealaltă cameră.
Poftim.
- Deci nu a fost un atac întâmplător. - Era doar un curier.
Dacă îi dă Cupa lui Valentine, va crea o armată de vânători-de-umbre.
Cu o asemenea putere în spate, va ucide cu miile.
Va ucide cu miile doar creându-și armata. Cei mai mulți lumești nu vor supraviețui.
- Dar nu o vom lăsa să se întâmple. - Am să mă asigur de asta.
Cred că ai ceva ce îmi aparține.
După cum ne-am învoit...
Vechi prieten.
Ai lucrat bine, Vreme-aspră.
- Ți-ai câștigat libertatea. - Mulțumesc.
A trecut mult de când n-am mai respirat aer curat.
- Să văd lumea de afară cu ochii mei. - Păi savurează-le pe toate.
Lumea stă să se schimbe.
Să curețe Cupa sângele acesta.
Numai cei vrednici vor supraviețui.
Sunt pregătit.
Atunci, bea.
E mort?
Nu.
E un vânător-de-umbre.
Ce faci, Jace?
Cu fiecare clipă irosită pe-aici, Hodge se apropie de Valentine.
Suntem o echipă, da? Știu că ești supărat, dar Hodge poate fi periculos.
Noi suntem doi - el e unul. Verifică, dar eu zic că e depășit numeric.
Ce e cu tine? Vrei să discutăm o clipă?
Lydia, Hodge...
Totul se întâmplă fiindcă eu nu l-am oprit pe Valentine.
Jace, nu poți permite emoțiilor să-ți întunece judecata.
Cuvintele tale - ai uitat?
Când voiam să-mi găsesc mama, nu-mi păsa de nimeni altcineva.
Dar tu m-ai învățat că e vorba de o lume mai largă decât noi.
De-aia trebuie să o trezești. A fost ostatica... și nevasta lui.
- Dacă îl poate opri cineva, ea e aia. - Jace, ascultă-mă...
- O poți face. - Probabil pot.
Dar nu pentru mine - pentru tine îmi fac griji.
Nu poți lăsa răutatea lui Valentine să te otrăvească!
E tatăl meu.
De fapt... e tatăl nostru.
Tu nu înțelegi.
Jace...
Cum o să-l găsim pe Hodge? Nu a lăsat nimic prin care să-l urmărim.
- I-aș putea cere lui Magnus ajutor. - Nu mai gândi cu stela ta, Alec.
Sunt și alte feluri de urmărire.
Asta-i din vina mea.
A trecut pe lângă mine, Jace!
Da, dacă știam...
Da, vin imediat.
Hodge Vreme-aspră. Prindeți-l. Îl vreau găsit și îl vreau viu.
Sângele lui Raziel îți curge prin vine.
De-acum ești primul într-un nou ordin al vânătorilor-de-umbre.
Ți-am oferit mare putere...
Dar aștept ceva în schimb.
Jonathan și Clarissa...
Găsește-i.
Pentru ce ai nevoie de Jace și de Clary? Deja avem Cupa.
"Avem"...?
Da...
Ți-am promis libertatea, Vreme-aspră. Nimic altceva.
Nu ți-am dovedit loialitatea mea?
Mi-ai dovedit doar dispoziția ta de a trăda.
Chiar crezi că aș îngădui un trădător în rândurile mele?
Ți-am adus Cupa.
Ți-ai servit scopul. Acum ești liber să pleci.
Liber?
Mi-ai promis protecție.
Clavul nu va înceta să mă vâneze - iar tu știi asta.
Acum, că am Cupa, zilele Clavului sunt numărate.
Sunt om de cuvânt.
Clavul n-are să te mai deranjeze. Și tu nu mă vei mai deranja pe mine.
Acum îți sugerez să îți savurezi libertatea până nu mă răzgândesc.
Pentru niște vânători-de-umbre, nu prea păreți a vâna multe umbre.
Postul presupune mai mult decât uciderea de demoni.
Trebuie să vorbim cu Camille. Știm că o ții aici - i-am dat de urmă la DuMort.
E adevărat - dar mă tem că e puțin prinsă momentan.
- Vă pot ajuta eu cu ceva? - Doar o clipă.
Știu că sună nebunește, dar trebuie să le lăsăm să stea de vorbă cu Camille.
Are o carte cu vrăji care o pot trezi pe Jocelyn Fairchild.
Valentine are Cupa - întreaga sub-lume e în pericol.
E mult prea periculoasă.
Sau ai uitat ce s-a întâmplat ultima dată când "ai vorbit" cu ea?
- Doar nu mă poate omorî iar. - Ai spus-o tu însuți.
Dacă Valentine are Cupa, întreaga sub-lume e vulnerabilă.
Camille doar va înrăutăți lucrurile.
Vă aduc ce a rămas din lucrurile Camillei, dar a vorbi cu ea iese din discuție.
"Lucrurile ei"...?
Nu-i genul de carte pe care ar lăsa-o la întâmplare.
Cu regrete... Doar atâta pot face.
- Era vorba că suntem aliați. - Chiar suntem.
Dar vânătorii-de-umbre n-au ce-și băga nasul în treburile Copiilor Nopții.
Voi căutați la Clav dreptate, dar vampirii, la mine.
- Camille rămâne unde este. - Faci o uriașă greșeală.
Unde este?
Jace...
Mă tem că ai sosit prea târziu.
Valentine are deja Cupa.
Cum ai putut?
Doar așa îmi puteam câștiga libertatea.
- Am stat la cușcă destul. - "La cușcă"...?
Erai instructorul nostru. Te-am socotit familie - te-am iubit!
Familie...?
Familie?
Lemn-ușorii și-au aranjat târgul, Jace,
pedepsindu-mă pe mine pentru nelegiuirile pe care le-au comis ei înșiși.
Nu vezi, oare?
Eram prizonierul lor!
Și apoi... Să fim puțin serioși. Nu poți învinge.
Eu te-am învățat tot ce știi.
Nu tot, Hodge.
- E gata! - Nu-i gata.
E un trădător - merită să plătească.
- Mai că l-ai ucis! - Poate trebuia să-l ucid!
S-a dat cu Valentine, Alec. L-a mai iertat odată Clavul și uite unde am ajuns.
Și ce ai de gând?
Să ucizi toți foștii membri ai Cercului, chiar și pe părinții noștri?
Robert și Maryse nu sunt părinții mei.
Ai spus-o tu însuți: ei te-au crescut. Sunt părinții tăi!
Calmează-te acum.
E o temniță în Idris cu numele tău scris pe ea.
Mă bucur să te văd, Jonathan.
Te așteptam.
M-am gândit că dai de Vreme-aspră. Te-am instruit bine.
- Tu nu mă cunoști. - Eu te-am crescut.
Noi doi nu suntem prea diferiți.
Hodge a meritat-o.
Tu omori oameni nevinovați - eu n-aș face asta niciodată.
Nu încă.
Dar e numai o chestiune de timp.
Clavul ne-a greșit.
A greșit întregii omeniri - dar știi asta la fel de bine cum o știam și eu.
Cu zi ce trece, demonii sunt tot mai tari și curând...
Nu vor fi destui vânători-de-umbre să le țină piept.
- Cupa poate schimba asta. - Cupa distruge mai mult decât creează.
Rostul nostru e să-i păzim pe lumești, nu să-i ucidem.
Pierderile sunt acceptabile - când alternativa e extincția.
Dar vino cu mine...
Împreună, putem folosi Cupa Mortală pentru a salva lumea.
Am să vin după tine. Avem treburi neterminate.
Deci astea-s toate lucrurile Camillei?
Tot ce am putut găsi. Dar ea are ascunzători prin tot orașul.
- Interesant. - Parcă erați după o carte de vrăji.
- Suntem. - "Suntem"...
Unde sunt prietenii tăi?
Stai o clipă - trebuie să văd de ăsta.
Nu mi-a zis nimeni nimic de un nou prizonier.
Asta fiindcă nu tu ești sfetnicul președintelui interimar de filială.
Poți verifica sus la Raphael dacă vrei, dar eu n-aș...
N-aș vrea să-ți spun ce a pățit ultimul care l-a luat la întrebări.
Nu pleca nicăieri.
Chiar credeai că va da roade tactica asta cu trasul de timp?
Nu...
Dar credeam că asta da.
Vânătorul-de-umbre tipic... mereu subestimând vampirii.
- Sigur va ține? - Izzy e profesionistă.
Până să dea vampirul ăla de Raphael, noi am plecat deja de mult.
Să o facem odată.
- Dacă ne prinde careva, suntem morți. - Unii dintre noi deja suntem.
Alaric, l-am prins pe Hodge. Anunță restul haitei.
Ne va trebui transport.
Suntem la stația de metrou de lângă Bergen.
Da. Ne vedem în cinci minute.
- Cum se ține Hodge? - Va supraviețui.
Cu Jace îmi fac griji; Valentine chiar i-a vârât prostii în cap.
- Ce, la Renwick? - Da.
A trecut prin multe de curând.
Credeam că s-au rezolvat, dar îl macină ceva pe dinăuntru.
- Nu știu ce este. - Îmi sună prea cunoscut.
Am văzut același lucru la Valentine acum 18 ani.
- Jace nu e Valentine. - Nu încă. Trebuie să stăm cu ochii pe el.
Fie.
- Unde s-au dus? - Cum adică?
Odată ce-l deschidem, nu e loc de-ntors.
Tot ce am făcut pentru a uni sub-lumea se duce pe fereastră.
Aș vrea să fie o altă cale, dar dacă Valentine pune mâna pe Cupă...
Nu va mai exista o sub-lume de unit.
- E moartă. - Păi... da - la ce te așteptai? E vampir.
Ușurel.
Ce ți-a luat atâta?
Poftim...?
Știam că vei veni după doamna ta, așa cum ai mai venit.
Noi doi suntem legați pe veci.
De unde știi că nu vreau să te țepuiesc?
Vrei, oare?
Nu.
Eu vreau.
Dar nu de asta suntem aici.
- Unde-i Cartea Albului? - Cartea cui?
Cartea Albului: o carte mare, albă, cu vrăji - se cam deduce din titlu.
- N-am mai auzit de ea. - Și totuși urma ei duce la tine.
Drăguțo... la ce mi-ar trebui mie o carte cu vrăji?
N-avem vreme de de-astea. Vâr-o la loc.
Bun, bun...
Ziceați că-i o carte vrăjitorească?
Da; cred că ți-a dat-o mama mea. Ținea un magazin de antichități.
- Vampirii vând chestii de-astea, nu? - Tot timpul.
Dar dacă maică-ta era măcar pe jumătate cât ești tu de încântătoare,
precis mi-aș aminti de ea.
Dar de Dorothea Rollins? Era ajutorul mamei mele.
Dot?
Firește. Ea era clientul nostru preferat.
Deci întreaga ta viață a fost plătită de antichitățile mele.
- Aia înseamnă că îmi ești datoare. - Știi unde e sau nu?
E în apartamentul meu de pe Upper East Side - refugiul meu personal.
Vă pot duce acolo... Dar mai întâi mă scoateți de aici.
Sau mă puteți lăsa - dar nu vedeți în veci cartea.
Ține numai de voi.
- Unde draci ești? - Mă duc după Valentine.
Mergi și ajut-o pe Clary.
Te porți nebunește, da? Orice ți-o fi spus Valentine, nu e adevărat.
Asta-i chestia, Alec: este adevărat.
E tatăl meu. El m-a învățat să lupt, să nu fiu slab.
Nu-l poți lăsa să te controleze așa - ăsta nu ești tu!
Ba eu sunt. Mereu am fost.
M-a crescut să fiu ucigaș.
Acum îl voi face s-o regrete.
Mergi și ajut-o pe Clary.
- Are nevoie de tine. - Nu. Nu trebuie s-o faci, da?
Nu ești un... Jace?
Unde-i Valentine?
De ce nu îl întrebi tu însuți?
- Te-am văzut luând inelul. - Și să intru în capcană?
N-aș crede.
Spune-mi ce trebuie să știu...
Sau îți pierzi și cealaltă mână...
Câte un deget odată.
Ești exact ca tatăl tău.
Atunci știi cât de lentă îți va fi moartea dacă nu-mi răspunzi la întrebări.
Unde-i Valentine?
Așa.
Simon, e șase dimineața. Aproape răsare soarele.
Nu-i bai - o luăm pe la parter, apoi prin tuneluri. Haideți!
Plecați undeva?
- Raphael. - Tu trebuia să stai culcată.
Sunt dezamăgit de tine.
O fi prea târziu să o punem la loc în cutie?
Mă tem că da.
Alianța noastră e terminată.
Or fi interzicând Acordurile uciderea lumeștilor,
dar nu spun nimic de vampirii arși de soare.
Simon ne-a trădat... Cum a făcut-o și Camille.
Merită aceeași soartă.
Adios.
Ucideți-i.
Pe bune, copilași...?
Vampirul tipic... mereu subestimând vânătorii-de-umbre.
Adios.
- Cred că mi-era mai bine în sicriul ăla. - Ba nu-ți era - de-aia te-am scos.
- De fapt eu v-am scos pe voi. - Notat. Acum spune-ne unde-i cartea.
- Răbdare, draga mea... - Ajunge!
Dacă te-am scos nu înseamnă și că nu te ucid chiar aici.
Mai e un lucru de care am nevoie de la...
Simon.
- O depoziție de modificare. - Ce draci e aia?
Un document ce afirmă că tu i-ai cerut ei să te transforme în vampir.
Semnat și pecetluit cu sângele tău, firește.
- Nu ți-a ajuns cât sânge mi-ai luat? - Niciodată.
Și categoric nu vreau să mă acuze pe nedrept Clavul de uciderea lumeștilor.
Vrei să te exonereze Simon?
Nici gând. Tu l-ai ucis pe Simon.
Măcar să-ți returnăm serviciul.
Totuși... în clipa în care eu mă fac fum, fum se face și speranța de a găsi cartea.
E în regulă.
Deci cum obținem documentul ăsta? Nu cred că ți-au rămas mulți prieteni.
Știu eu un tip.
Deci, Magnus... cât timp o fi trecut?
O sută? O sută cinzeci de ani?
O sută treizeci și opt. Ciudat - dor de tine nu mi-a fost.
- Firește că ți-a fost, dragostea mea. - Bun - puteți recupera mai apoi.
- Acum trebuie să găsim Cartea Albului. - O veți găsi - dar nu fără plată.
- Tu ar trebui să înțelegi bine asta. - Firește. Și ce anume poftești?
- Un șters cu buretele. - Vrea o depoziție de "m-a făcut vampir".
Și vrem s-o redactezi tu.
- Credeam că terminasem cu tine. - Nu vom termina niciodată unul cu altul.
Am să sunt după ajutoare.
Simon, putem discuta puțin?
Nu trebuie să faci asta.
Dacă vrei să mergi să-i treci o țeapă prin inimă, ți-o țin eu însămi.
Nici nu îmi mai pasă de asta.
Nu mai contează decât Jocelyn - trebuie să o trezim.
Te iubește atât de mult...
Mereu mi-a fost ca o a doua mamă.
Mai știi când mi-a adus jocul ăla, "Broaște de luptă"?
Da.
- Nici nu mi-a păsat că l-a desfăcut ea. - Voia doar să ne vadă jucându-ne.
Dar, Simon, Camille e periculoasă.
Dacă semnezi chestia aia, o eliberăm ca să poată ucidă iar.
Nu. Nu-i nici pe jumătate de rea ca Valentine.
Mama ta l-a bătut odată. Dacă Valentine are o slăbiciune, ea o cunoaște.
Sau poate chiar ea este. Dar trebuie măcar să aflăm.
Deci nu doar eu am nevoie de mama.
Noi toți avem.
Încă mai ești supărat pe flirtul meu cu rusul ăla scurt la zile?
Supărat? Nu. Am renunțat să mai simt ceva pentru tine cu peste un secol în urmă.
Dragostea e trecătoare. Cu atât mai mult când ești nemuritor.
- Și totuși, dragostea adevărată nu moare. - Dar oamenii mor.
Oamenii sunt mai mult decât jucării pentru amuzamentul tău.
Ai sute de ani - dar ești atât de naiv.
Tu n-ai ști ce să faci cu dragostea nici dacă ai găsi-o.
Sau crezi că ai găsit-o deja?
Sânge îngeresc.
Asta-i stânjenitor.
Unde-i cartea?
E complicat.
Clar.
E la mine.
Și o oferă grațios în schimbul libertății sale.
Și libertatea ei necesită o încleștare de buze?
- Noi nu negociem cu prizonierii. - Prizonieră?
Permite-mi să nu fiu de acord.
Vezi tu - eu sunt singura voastră șansă de a salva lumea.
Voi aveți nevoie de mine.
Categoric ai un gen - nu-i așa, Magnus?
E frumușel. Păcat că nu va dura.
Mai spune-o odată - și nu durezi tu.
Aș zice că e la 20 de ani distanță de chelirea tipic bărbătească.
N-am vreme de de-astea. Unde-i Clary?
- Alec, l-ați găsit pe Hodge? - Da, dar Valentine are Cupa.
Poftim?
E prea târziu.
- Unde-i Jace? E bine? - S-a dus după Valentine de unul singur.
Parcă a luat-o de tot razna. Am vrut să-l opresc, dar nu ascultă.
Trebuie să-l găsim pe Jace. E la loc tulbure - cine știe ce va face.
Îl caută Luke deja. Jace vrea să ne ținem de misiune.
- Asta înseamnă să găsim cartea. - Așa e. Trebuie s-o trezim pe maică-ta.
E singurul mod de a-l opri pe Valentine.
Pregătit să semnezi?
Du-ne la apartament, dă-ne cartea, apoi îți primești exonerarea.
- Nici n-aș fi acceptat altfel. - Bine.
- Unde e? - Era aici.
- Unde e? - Nu știu - era aici!
Jonathan.
Cărui fapt datorez surpriza asta?
M-am mai gândit la oferta ta.
Mai întâi vrei să mă omori, apoi vrei să mi te alături.
Pare cam convenabil, n-ai zice?
- Vrei să ne întâlnim sau nu? - Da.
Dar în condițiile mele, nu ale tale.
Fiindcă te-am învățat mai bine de atât.
Lovește mereu unde adversarul e vulnerabil.
Vezi tu, a lupta cu tine direct s-ar dovedi a fi dificil.
Dar prietenii tăi...
Prietenii tăi sunt o altă chestiune.
Răspunde, haide...
Ai accesat mesageria lui Clary. Știi ce ai de făcut.
Fir-ar! Unde ești?
Clary, sună-mă cum auzi asta.
Și credeam că parcarea subterană era drăguță.
- Ai multe cărți. - Am mult timp la dispoziție.
Bun-venit acasă, Madame Belcourt.
Locul ăsta îmi dă frisoane.
- Da. Să verificăm zona. - Bună idee.
Cum o știu pe Camille, va avea un as sau trei sub mânecă.
Tot nu pricep. De ce ai locul ăsta dacă tot stai la Hotel DuMort?
DuMort-ul are prea multe reguli. Imaginează-ți Gracie Mansion.
E reședința oficială, dar nu înseamnă că trebuie să și locuiesc acolo.
Locul ăsta îmi dă libertatea să mă răsfăț cu anumite...
Înclinații.
Știi, primarul are aceeași problemă.
Vino cu mine.
Pe linia punctată.
Mulțumesc.
A făcut ce i-ai cerut. Acum dă-ne Cartea Albului.
Mi-ar plăcea...
Dar nu pot. Habar n-am unde este.
- Ți-a dat-o Dot. - Sunt sigură că e pe aici pe undeva.
Dar dacă ideea era să o ascundă, n-avea sens să-mi spună unde.
Precis a pus-o Dot pe undeva când nu mă uitam.
Deci trebuie să scotocim tot apartamentul?
Vezi? Așa te vreau.
Deși aș începe acum - mai am patru camere fix ca asta.
Pa, Simon. O plăcere să fac afaceri cu tine
- Stai. - Aș vrea să pot, caramelul meu micuț.
Dar nu-ți face griji... Ne revedem curând.
Nu sufăr când face asta.
- Jace? Ești bine? - Unde ești?
La apartamentul Camillei, în Upper East Side. Clădirea Alucard, etajul 13.
Ești în pericol. Probabil Valentine e deja pe drum - pleacă imediat.
Suntem pe punctul de a găsi Cartea Albului - nu plec fără ea.
- Clary, trebuie să pleci! - Tu ai zis să ne ținem de misiune.
- Trebuie să pleci acum. - Nu pot.
Clary. Clary!
Fir-ar.
Dacă ne lăsa ceva mama... vreun indiciu.
Poate a făcut-o; a zis vreodată ceva de vreo carte?
Nu cred.
Și de o fi făcut-o, mi-a șters amintirile ce aveau legătură cu Lumea Umbrelor.
Trebuie să fie ceva.
Poate indiciul se referă la culoare?
Albul e absența culorii, deci... Sau negrul e ăla?
Simon, lasă-mă să gândesc o clipă.
Clary, aia-i carte de bucate.
Am mai văzut-o. Pui-cacciatore, ții minte?
Făcea mama tot timpul.
Cum aș putea uita? Chiar mai bun a doua zi.
Din ce mănânci ți-e și mai poftă...
- Poate chiar mai mult decât credeam. - Să fie ce cred că este?
- Asta e. - Ai reușit!
Trebuie să plecăm - e aici.
- Să mergem. - Haide.
Clarissa.
Ce mă bucur să te revăd.
- Unde ți-e fratele? - Crezi că ți-aș spune?
Nu va trebui.
Nu te apropia de ea!
Simon!
Oprește-te!
De data asta nu mai scapi.
- Pregătit, în sfârșit, să-ți ucizi tatăl? - M-ai abandonat.
Te protejam. Nu erai gata atunci - dar ai crescut.
Ai devenit războinicul care te-am pregătit a fi.
M-ai pregătit bine.
Și totuși, încă mai am atât de multe să te învăț.
Te-am adus aici cu un scop.
Uite: te lupți cu mine - îți vezi prietenii murind.
Vezi, tu ești tare - dar ei te slăbesc.
Dă-ne drumul.
Poți lua cartea - nu te vom putea opri fără ea.
Clarissa... Leită maică-tii.
Dispusă a face orice pentru cei pe care îi iubești.
Sunt impresionat - dar cartea nu făcea parte din planul meu.
Vreau să-ți trezești mama.
Știu că ambele vă veți alătura mie până la urmă.
E sortit.
Ești gata?
Dacă vin cu tine...
- Promite-mi că nu-i vei vătăma. - Ai cuvântul meu.
- Asta-i nebunie! - Regret, Clary.
Jace... ce faci?
Nu poți fi serios!
Valentine se înșală!
- Nu ești ca el. Eu nu sunt - și nici tu! - Nu știi asta Clary. Nu știi.
Dați-le drumul.
- Simon... - Înapoi!
Alec, vorbesc serios.
Jace.
Jace...
- Ce faci? - Îți salvez viața.
Dacă intri în portal neștiind unde mergi, rămâi blocată în neant pentru totdeauna.
Îl avem pe Hodge măcar, nu?
- Clary? - Trebuie să dăm de Jace.
El crede că i-a făcut ceva Valentine. Că l-a crescut să fie rău, dar...
- Eu îl știu pe Jace. El e bun. - E tare. Își poate purta de grijă.
Și apoi...
Știindu-l pe Jace, în cel mult o săptămână ne imploră Valentine să-l luăm înapoi.
Simon, nu acum.
Îl scăpăm noi.
Ce i-a zis Valentine, că prietenii lui l-ar face slab - aia-i greșit.
Dragostea ne întărește.
Voi m-ați scăpat de vampiri.
Fără tine și Jace, eu n-aș fi aici.
- Îl scăpăm noi - promit. - Mulțumesc.
Orice ai face, nu-ți pierde speranța.
Te iubesc, Clary.
Și eu te iubesc, Simon.
Știu că nu vrei s-o auzi, deci o voi spune doar o dată.
Orice voi fi simțit pentru Camille, e poveste încheiată de secole.
La propriu.
Da, dar ce spunea despre tine ca nemuritor... are dreptate.
Tu privești oamenii la care ții cum îmbătrânesc și mor.
Alexander...
Oi fi eu Marele Vrăjitor al Brooklynului, dar nici chiar eu nu pot vedea viitorul.
Sunt gata. Au mutat-o în centrul de operațiuni.
Bun - avem nevoie de spațiu. Vraja lui Jocelyn e foarte puternică.
Chiar crezi că va funcționa?
Să sperăm.
Jocelyn!
Te țin eu.
Luke.
Mamă...!
Așa de mult mi-ai lipsit...
Îmi pare rău că nu ți-am spus de trecutul tău.
Nu acum - am avut destule pe ziua de azi.
Putem vorbi despre aia mai târziu.
Acum, am doar... Chiar am nevoie de mama mea.
E-n regulă.
Alăturați-vă mie...!
Și fiului meu!
Jurați-mi credința voastră!
Împreună, ne putem apăra specia
și curăța lumea de demonii care o împresoară!
Voi sunteți cei aleși.
Noua rasă de vânători-de-umbre!
Traducerea: Reef