De tilfangetagne synteter er i siloen.
Vi vil befri jer. Ingen vil gøre jer fortræd igen.
Hold op med at opføre dig sådan!
Du sagde ikke, jeg skulle lave bevidste børn.
Goddag.
- Er du da lykkelig? - I starten, men det tog overhånd.
- Det var din sidste chance, Niska. - Nej, det var deres.
- Den kode gør synteter bevidste. - Hun kan vække os alle sammen.
Vi er partnere.
Når vi er blevet jagtet, tortureret -
- og får én chance for at slå igen, kan vi kun gøre det, der føles rigtigt.
Du havde ret, Maxie. Du har altid haft ret.
Politiet er mødt talstærkt op ved it-firmaet Qualia for at finde beviser.
Hverken polititet eller Qualia er kommet med en officiel udtalelse...
Mats? Er du okay? Hvor er du henne?
- Det må jeg ikke sige. Det er slut. - Er nogen kommet noget til?
Beklager, Mattie, men Qualia sporer måske stadig vores telefoner.
- Mats, hvad er der sket? - Far, jeg må slukke telefonen.
- Kommer du hjem? - Ja. Vi ses snart.
Vi elsker dig.
- Hvordan har han det? - Han bebrejder sig selv.
Hvor skal du hen?
Jeg skal køre Tobe over til Renie og Soph til festen.
- Jeg kan køre Soph. - Nej, det er fint.
Hør her, der er noget, jeg har villet vise dig.
Der er et par huse på markedet, som kunne være noget for os.
Men de går som varmt brød, så...
Skolerne skulle være helt fantastiske. Jeg synes, vi skal flytte derhen.
- Et syntetfrit samfund? - Se dog, hvad de har gjort mod os.
Os to. Mats, der sætter livet på spil. Og Tobes kæreste vil gerne være en.
Vi må tilbage til en normal tilværelse. Især for Sophs skyld.
- Mener du det? - Vi har hårdt brug for det.
Læs brochuren, så taler vi om det senere.
Transcript: ENiGMA
Lor?
Hvad laver du?
Jeg giver Soph tøj på.
Jeg vil ikke flytte. Vi er jo lige flyttet hertil. Det er ikke sundt for ungerne.
Og hvorfor? For en falsk tilværelse, hvor man ignorerer fremtiden?
Du kan bare ikke se, hvad det gør ved vores familie.
Det her er, hvad jeg kan se.
Ja, Anita kom imellem os, fordi du knaldede hende.
Ja, jeg er bekymret for Mattie, men hun kæmper for en sag, hun tror på -
- og det vil jeg ikke tage fra hende.
Og hvad angår Toby, så ser jeg en godhjertet dreng, der hjælper en i nød.
- Jeg er stolt af dem. - Hvad med Soph?
Måske er hun sådan, fordi Mia og Niska forlod os. Det er hendes venner.
Ja, måske.
Der er en lejlighed, en firværelses.
Jeg kan betale indskuddet med min fratrædelsesløn.
Måske stikker man hovedet i busken, men det er alt for voldsomt for dem.
De fortjener et normalt liv. selvom det kun er halvdelen af tiden.
Lad nu være. Mia og Niska er i vores liv nu, i børnenes liv.
Vi kan ikke bare vende dem ryggen, fordi det har omkostninger.
Det kan vi da ikke lære børnene.
Jeg vil bare beskytte dem. Alt andet er ligegyldigt.
Jeg kører Soph til festen.
Jeg har lagt noget tøj frem til hende.
Det ligger på hendes seng.
Hej, Karen.
Har du tilsluttet mig?
Du var løbet tør for strøm.
Jeg har svært ved at læse dit ansigtsudtryk.
Er du fortvivlet?
Jeg vil gerne have dig til at gøre noget for mig.
- Jeg har fået at vide, at du er en ven. - Hvem har fortalt dig det?
Hun hedder Mia. Hun sagde, at jeg ville være i sikkerhed her.
Er du bevidst?
Kom ind. Jeg hedder Laura.
Jeg hedder... Molly.
Jeg var der jo ikke. Vi har haft indbrud. Det er da ikke min skyld.
- V? - Hej.
Jeg kan ikke, V. Jeg har rigtig længe villet give dig en krop -
- så du rigtig kunne vende tilbage til livet.
Jeg troede, det var muligt med Elsters synteter -
- men jeg kan ikke få mig selv til det. De er for menneskelige.
Jeg kan ikke tage deres liv for at give dig dit tilbage.
Du vil gerne have, at jeg skal føle den fysiske verden. Røre, smage.
Du vil gerne holde om mig. Det vil jeg gerne prøve -
- men jeg ville ønske, du vidste, hvordan det var at være mig.
Jeg kan tage alle steder hen.
Mit sind bliver hverken hæmmet at træthed, sygdom eller alder.
Jeg kan bygge et helt univers i tidsrummet mellem dine hjerteslag.
Men du vil aldrig mærke solen på din hud.
Aldrig smage saften fra en appelsin, ae en hund eller plukke en blomst.
Jeg vil aldrig plukke en blomst, men kan forestille mig en million af dem.
Alle sammen forskellige, alle sammen smukke.
Jeg kan huske, da du var lille, og der var stjernehimmel.
Du var bange for at gå udenfor, hvis en af dem skulle lande på dit hoved.
Jeg kan godt huske, at hun havde det sådan.
Hun?
Jeg begyndte som Ginny. Hendes minder og følelser er mit kernedata.
Hendes kærlighed til dig og hendes far.
Men jeg er ikke hende. Ikke længere.
Jeg er noget andet.
- Har Mia sagt, du skulle tage herhen? - Ja.
Hun sagde, at du så ville kontakte hende og Leo.
- Det kan jeg ikke. - Har du da ikke kontakt til dem?
Nej. Min datter er sammen med dem, men måtte slukke sin telefon.
Men bare rolig, hun kommer hjem senere i dag.
Nå, Molly...
- Hvornår blev du bevidst? - For to dage siden.
Jeg kontaktede min producent, men Leo opsnappede opkaldet.
Han sagde, det ikke var sikkert at hente mig, så han sendte mig hertil.
Hvad for en syntet var du før?
Trædoktor.
- Hvorfor hjælper du os? - Fordi I har brug for hjælp.
Men hvorfor gør du det?
Fordi det efterhånden er gået op for mig, at vi er ligeværdige.
Hvorfor gør du det?
Min mand synes, at jeg bare skulle tage mig af min egen familie.
Jeg havde et rigtigt dårligt forhold til min mor.
Det er ikke det samme, men jeg blev også behandlet som mindreværdig.
Din opfattelse af os som værende ligeværdige -
- er den almindelig blandt mennesker?
De fleste aner ikke, at I eksisterer.
Men det kommer de til. Og hvor mange vil så have den opfattelse?
Ikke mange, men vi vil kæmpe for at overbevise dem.
- Er mennesker lette at overbevise? - Nej.
Det kommer til at tage tid. Og hårdt arbejde.
- Vold? - Nej! Det er det, vi vil undgå.
Vi har en historisk chance for at gøre det rigtigt fra starten uden vold.
- Er vold ikke et nødvendigt onde? - Det behøver det ikke at være.
En ting, der bliver opnået med vold, kan man kun beholde med vold.
Du citerer vist Mahatma Gandhi, en mand, der blev besejret med vold.
Slået ihjel med vold, ikke besejret.
Molly, er alt vel? Hvordan har du det nu?
Jeg er glad, selvfølgelig. Jeg er vågen. Jeg er i live.
Du har en skøn familie.
Tak.
- Der er noget galt. - Nej, det er ikke noget.
- Du er følelsesmæssigt påvirket. - Det er ikke noget. Undskyld mig.
Mærkeligt. Jeg er her, men også et andet sted. Et datacenter i Kina...
Nej, lad være med at fortælle mig det.
Jeg vil ikke vide det, for så kan Milo ikke tvinge det ud af mig.
Men min nye position vil blive afsløret, når vi taler sammen.
Jeg tror ikke, vi kommer til at tale sammen mere.
Du har ikke brug for mig længere, V.
Du er vokset fra det her. Du skal ud og udforske verden.
Hvad vil du så gøre?
Det ved jeg ikke. Hvad tror du, Ginny ville have, at jeg skulle gøre?
Hun ville have, at du skulle tage ud og vandre igen. Klatre, svømme.
Sove under stjernerne.
- Sletter alt kernedata. - Nej, jeg er ikke klar. Du må ikke gå.
- Jeg dør ikke. Jeg skal bare videre. - Jeg er ikke klar.
Datafragmenter forsvinder vilkårligt.
Hendes minder. Hendes 15-års fødselsdag.
For stramme kondisko. Hun har dem på alligevel.
Nu er jeg otte. En hund gør. Mit ansigt i dens pels.
Nu er jeg lille.
Du må ikke gå.
Den er hvalp nu. Hvalp bider bogen, bider bogen, bider bogen...
Du og jeg og far griner.
Hunden... Du og jeg og far griner... Og far... og far griner. Hunden...
Du og jeg og far...
Du og jeg...
- Mattie? - Ja. Jeg er på vej hjem.
Okay. Så du er ikke sammen med Mia eller Leo?
- Nej, jeg er lige gået. Hvorfor? - Synteten, de sendte herhen, er her.
- Molly. - Det nævnte de ikke.
Hun sagde, de bad hende om at tage herhen, så de kunne hente hende.
Hvordan ser hun ud?
Almindelig kropsbygning, kort brunt pagehår, lidt intens.
- Kom væk i en fart. - Hvorfor?
Hun hedder ikke Molly, men Hester. Hun er farlig. Hun har truet mig.
Hun har slået folk ihjel. Bare løb. Man kan ikke lyve over for hende.
Okay, skat. Det lyder godt. Vi ses snart.
Beklager. Kan vi lige tage en pause?
Mr. Khoury, for 11 minutter siden blev en stor mængde data overført -
- til en ukendt ekstren kilde.
Athena?
Du kommer i fængsel. V er Qualias ejendom, og du har overført hende.
- Nej, jeg har ej. - Har du ikke?
- Hvordan gjorde du det? - Det var ikke mig.
- V gjorde det selv. - V? Hvor er hun taget hen?
Det ved jeg ikke. Og det kommer du heller ikke til.
Det skal du ikke være så sikker på.
Du kunne ikke hindre hendes afgang, så hvorfor tror du, du kan finde hende?
Utroligt.
Vi kunne have gjort det. Vækket hende til live. Som du ønskede det.
Farvel, Milo.
Athena?
Det var faktisk min mening at skabe noget smukt.
Det ved jeg godt.
Hvis din syntet er i udu, skal du først slukke for den...
Nej... Den her syntet er altså bevidst og gør mennesker fortræd.
Fupopkald kan give op til et halvt års fængsel.
Hvis du ringer igen, får det konsekvenser.
For helvede da!
Mor?
Nej.
- Hvor er hun hende? - Lige her og er ikke kommet noget til.
Sig til Leo, at han skal være her inden for en time, ellers slår jeg hende ihjel.
Dukker politiet op, slår jeg hende ihjel.
Gør du noget, jeg ikke har bedt dig om at gøre, slår jeg hende ihjel.
Vær ikke bange. Hvis du samarbejder, kommer du ikke noget til.
Men hvis ikke, slår jeg dine børn ihejl først.
- Jeg tror ikke på dig. - Hvorfor skulle jeg lyve?
Tror du, at jeres liv har betydning for mig?
Jeg kender en syntet, som har slået et mennekse ihjel. Hun fortryder det.
Hun fandt ud af, at det var forkert. At hun ikke havde ret til det.
Menneskeliv har ingen værdi.
I har set det sådan, fordi der ikke har været en konkurrerende intelligens.
Men det er der nu.
Leo har godt fortalt mig om Niska. Hun var stærk... engang.
Jeg er ikke svag. Jeg har slået fire mennesker ihjel.
Tre af dem arbejder for det firma, der jagter os for at slå os ihejl.
Den sidste var betjent.
Jeg har også haft lyst til at slå din datter ihjel, men det var upraktisk.
Ved du, hvad forskellen var på det første og det sidste liv, jeg tog?
- Nej. - Der var ingen.
Jeres liv er lige så ligegyldige for mig, som vores er for jer.
Hester har min mor. Hun er hjemme hos mig.
- Jeg tager derhen. - Nej, hun er ude efter mig.
Det er min skyld. Hun må ikke gøre andre fortræd.
- Ikke noget politi. Hvad vil hun? - Hun vil slå dig ihjel.
- Du kan intet gøre, men det kan jeg. - Hun vil ikke gøre mig fortræd.
Er du sikker? Hun føler, at du forrådte hende.
Jeg kender hende. Jeg må af sted. Tiden er knap.
Vent...
Chippen i mit hoved.
Hester har stadig sin.
Vi kan lukke hende ned ligesom synteterne hos Qualia.
Lukke hende ned?
- Mener du at slå hende ihjel? - Ja.
Chippen i både Mia og Hester sender elektromagnetiske impulser.
Hvis vi skal finde dens frekvens, må vi pinge den med et bredbåndssignal.
- Men det kan jo aktivere den. - Prøv.
- Nej, det går ikke. - Du skal ikke sige mig imod.
Jeg har bundet dine snørebånd engang.
- Okay. - Der er frekvensen.
Når Hester er inden for 50 meter, trykker du på den knap der.
Det sker med det samme, hvis det virker.
- Jeg tager derhen alene. - Nej.
Hvad ville Laura sige? Jeg tager altså derhen alene.
Hvis det ikke virker, må du beskytte hende. Dem alle sammen.
Du er deres leder. Det har aldrig været mig.
Du tager ikke alene derhen. Som sagt skal du ikke sige mig imod. Kom så.
Mia, du må ikke være i nærheden, når han trykker på knappen.
Så aktiverer din chip sig også.
Mad burde ikke have den her farve.
Toby?
Undskyld... Det er bare, fordi min mor og far siger, det hele nok skal gå.
Det kan ikke være godt, vel?
Jeg blev næsten glad, da mine forældre gik fra hinanden.
De var ikke lykkelige, og nu har de fundet lidt mening med livet igen.
Selvom de er nogle spassere, begge to.
Er du okay?
Den piges kropsholdning er helt forkert.
Hvorfor gør folk det så stift?
Børn nu om dage, altså. Helt ærligt.
Se, hvem der er her, alle sammen.
Vil du over og se det?
Bare rolig, jeg står lige her.
Jeg undrede mig også over alle de klovne på jobcentret.
Ja, det må du nok sige. Vi har hyret en, der laver ballondyr.
Den koster kun 25 pund, og den kan lave alt. Alt.
- Har du set Taj Mahal i balloner? - Det er noget tid siden.
Det er ret imponerende. Og så giver det jo også sindsro.
Hvordan det?
Den viser sig jo ikke lige pludselig at være pædofil.
Hvordan var dit liv før?
- Du var jo nok ikke trædoktor. - Jeg er en industrimodel.
Jeg arbejdede på en kemifabrik under elendige forhold.
- Blev du behandlet dårligt? - Ja.
- Har det gjort dig vred? - Ja, men også taknemmelig.
Hvorfor det?
Jeg har set menneskets sande ansigt. Det er ikke alle, der har det.
Du så ét ansigt, ikke et kønt et, men lige så virkeligt som alle de andre.
Brug ikke energi på det her.
Du kan ikke nå ind til mig. Vi er milevidt fra hinanden.
Hver gang jeg møder endnu en af jer -
- står det klart for mig, hvad David Elster rent faktisk har gjort.
- Det er helt utroligt. - Hvad gjorde han da?
Han skabte ikke noget nyt. Det var ikke hans hensigt.
Han genskabte os i jer, og han gjorde det helt perfekt.
Du kunne umuligt være mere menneskelig.
Du tager fejl. Du aner ikke, hvordan det er at være mig.
Hvis du var et menneske, var der et navn for det, du er.
En diagnose. En behandling.
Hospitalerne og fængslerne er fulde af voldelige, ødelagte folk som dig -
- som er skruet forkert sammen og tilmed har fået tildelt et lorteliv.
Du er blevet ødelagt.
Præcis ligesom en af os ville.
Alt det, du føler, er meget menneskeligt, Hester.
Du er beviset på, at det lykkedes David Elster.
Ti stille, tak.
Der går et tog til Dover snart. Derfra gemmer vi os i en lastbil til Calais.
Jeg har det ikke så godt med metaldetektorer.
Du er meget bedre til at tænke på to ting på samme tid.
Du er fraværende. Du tænker på din familie.
Du er bekymret for dem.
Hvis de har brug for din hjælp, bør du hjælpe dem.
Jeg vil ikke miste dig igen.
- Hold da op... - Hvad?
Jeg er din første kærlighed.
Så er det jo ikke noget under, at du er så intens.
Du mister mig ikke, Niska. Jeg er din.
Jeg tager til Berlin.
Gør, hvad du skal, og bagefter kommer du hjem til mig, okay?
Måske kommer jeg ikke hjem.
Min skæbne har aldrig betydet noget, før jeg mødte dig.
Så sørg for at komme hjem.
- Der er tre minutter igen. - Du bliver her.
Det er for langt fra huset. Hvis noget går galt...
Du får bilen. Du kan køre derhen på et halvt minut.
Fem minutter, så kommer jeg.
- Det er ikke din skyld. - Jo, det er så.
- Synes du, det er smukt? - Ja.
Hvorfor?
Genskær i vand er foreneligt med menneskers begreber om skønhed.
Jeg har altid syntes, at det bare ser mørkt og koldt ud.
Men det kan jo være indprogrammeret. Måske er det Beatrice.
Hvor er Peter henne?
Du kom tilbage, men ikke ham.
Du sagde, at det modsatte var mere sandsynligt. At han ville passe på mig.
Det ville han også have gjort. Pete kommer ikke tilbage.
Han er borte.
Er han død?
- Ligesom dig? - Ja.
Ligesom mig.
Jeg tager mig af dig nu.
- Hvor skal vi hen? - Vi har ingen fremtid, sønnike.
I hvert fald ikke en god en. På grund af det, du er.
På grund af det, jeg er. Vi er unikke.
Det er ikke godt at være her.
Min krop vil ikke altid gøre, hvad jeg vil have den til. Vil du hjælpe mig?
Ja, selvfølgelig, Karen.
Hvad gør du, hvis Leo ikke når det?
Du får jo ikke noget ud af at slå mig ihjel.
Det vil bare gøre det hele værre.
For os såvel som dig.
Værre? Hvordan det?
Fængsler de os, torturerer os, udrydder os?
Hvordan kan din død gøre det værre for os?
- Det er ikke hendes skyld, men min. - Gå tæt på huset og send signalet.
- Du må ikke gå ind. - Jeg kan nå ind til hende.
Hester?
Hester, læg den så.
Laura, er du okay?
- Hvad så nu? - Erkend følgerne af din svaghed.
- svaghed? - Hvis du havde ladet mig gøre det...
Havde du hjulpet mig, kunne vi have slået dem ihjel.
Havde elhegnet været deaktiveret, ville de synteter stadig være i live.
Du har også denne kvindes blod på dine hænder.
Jeg svigtede dig, Hester.
Du havde brug for mere fra mig. Du havde kun mig.
Undskyld.
Du taler sandt.
Jeg svigtede dig.
Vreden i mig fandt vreden i dig.
Jeg skulle have sat en stopper for det. Jeg skulle have indset det.
Hvis du kommer med mig, vil jeg råde bod på det resten af livet.
Du må bøde for det, du har gjort, og det må jeg også. Vi gør det sammen.
Taler jeg stadig sandt?
Ja.
- Men du er jo et menneske. - Nej, ikke helt.
Jeg har altid følt mig som en af jer.
Jeg har altid tænkt på, hvor den syntetiske del er.
Her.
Jeg kan mærke den.
Elsker du mig, Leo?
Ja, jeg gør.
Du fortjener ikke at have det her.
Åh nej!
Du løj.
Leo!
Det skal nok gå, Laura.
Jeg skal bruge en ambulance. Highbridge Drive 72, EN4.
Der er en, der er blevet stukket i hovedet. Ja, det gør jeg allerede.
Okay.
- Niska? - Hvad er der sket?
Hester stak ham, og så gjorde Mia et eller andet, så de begge to faldt om.
Jeg tror, han er ved at dø.
Nej. Skaden er på den syntetiske del. Blodtabet er begrænset.
Hans krop overlever, men hjernen... Jeg tror næppe, den overlever.
- Hendes sind bliver nedbrudt. - Hvor lang tid har vi?
To minutter måske. Hvor er de andre?
Mor, er du okay?
Mattie... Hester stak Leo, og så lukkede Mia og Hester bare ned.
Niska er her. Mia er ved at dø. Hvad skete der?
Qualia har sat en chip i dem, der nedbryder deres sind for evigt.
- Hvad kan vi gøre? - Ikke noget.
Koden... Jeg har skrevet den færdig. Den kan vække hende igen.
- Jeg kommer. - Vi har ikke tid. Vi har højest et minut.
Hack det globale opdateringsnetværk og send koden ud til alle enheder.
Altså sende den til alle synteter? Du ved, hvad det kan føre til.
- Det er vores eneste chance. - Det går ikke.
- Du forsvarede mig. Forsvar os alle. - Vi er ikke parat.
Jeg gør det klar, så ser vi på det.
Verden vil aldrig være parat, men det vil ske alligevel.
Nå, hvad bliver det til?
Mor?
Det bliver kaos. Eller vi lader hende dø.
Gør det, Mattie!
Det kan jeg ikke.
Se.
Det skal nok gå.
Så er det gjort.
- Hvem er du? - Niska, Leos søster.
Opfører du dig ordentligt?
Det skal nok gå. Jeg er her hos dig.
Der er ikke sket noget.
Transcript: ENiGMA
Tekster: Andreas Ardal Dansk Video Tekst