-Ed! -Nadine?
Det är en sak jag måste berätta.
Var är din bil? Hur kom du hit?
-Jag gick. -Gick? Vad ska du med skyffeln till?
Det var det jag ville prata med dig om.
Jag kom hit för att berätta att jag har förändrats.
Har du det?
Ja, och du vet att jag älskar dig så mycket.
Det vet jag, Nadine.
Men jag har varit en självisk satmara mot dig under alla år-
-medan du har varit ett helgon.
Lyssna på mig.
Jag har alltid vetat att du älskar Norma och att hon älskar dig.
Jag har hållit isär er på grund av min svartsjuka -
- och jag har manipulerat dig, Ed.
-Nej, det har du inte. -Jo, du vet att det är sant.
Du stannade av skuldkänslor.
Du är så god som stannade och gav upp din kärlek.
Herregud, Ed... Jag vill att du ska vara fri.
Jag mår bra nu!
Du frågade om skyffeln.
Jag skyfflar mig själv ut ur skiten!
Har du tittat på Jacobys program?
Det vet du att jag har.
-Nadine... -Tänk inte på mig. Spring till henne!
Njut av resten av era liv ihop!
Jag blir så glad bara av tanken på att ni två ska vara lyckliga ihop.
Jag älskar dig och kommer alltid att göra det.
Men sann kärlek är att ge den andra det som gör den lycklig.
Jisses, din träskalle... Hur vackert är inte det här?
Nu får du tänka noga på vad du säger för det hänger inte ihop.
Imorgon önskar du att du aldrig hade sagt det här.
Ed, jag sa ju att jag gick hela vägen hit!
Jag hade gott om tid att tänka och vända om, men det gjorde jag inte.
Det är så här jag verkligen känner.
Du kan tacka dr Amp, vår gamle vän dr Jacoby.
Han är väl den ende här som säger som det är.
Så kontentan av det hela, Ed, är att du är fri!
Ge dig iväg och njut!
Allt har förändrats, Norma. Jag pratade med Nadine.
Hon har gett mig min frihet.
Ed, jag är hemskt ledsen... Walter är här.
Fick du mina blommor?
-Vad vill du ha, Ed? -En kopp kaffe.
Det ordnar vi.
Och en cyanidkapsel.
Jag bad dig komma förbi för jag har en sak att berätta.
Du ska ändra namnet till Norma's Double R.
Jag visste att du skulle ändra dig.
Nej. Jag utövar min rätt att bli utköpt.
Va? Är det här ett skämt?
Du hörde mig, Walter.
-Men varför? -Familjeskäl.
Du hade ingen familj, sa du ju.
Nej, jag har en underbar familj. Jag vill ta hand om dem.
Jag har ägnat för mycket tid åt att oroa mig för alla olika restauranger.
Jag vill vara hemma lite mer.
Varsågod.
Jag respekterar ditt beslut, även om jag inte förstår det.
Det är bara tråkigt att du inte får vara delaktig i en given succé.
Det blir det säkert och jag önskar dig verkligen lycka till.
Men jag tittade på mitt kontrakt. Jag ska bevara Double R som det är-
-och du ska köpa ut mig från de andra restaurangerna.
Snart är de sju.
Sju restauranger, fyllda av glada, nöjda gäster.
Och jag är gladare med bara en.
Jag vill bara säga att du begår ett stort misstag.
Jag tror att du kommer att ångra dig.
Gift dig med mig.
Självklart gör jag det.
Jag söker Phillip Jeffries.
Jaså, det är du.
Jeffries.
Tack, gode Gud.
Varför skickade du Ray för att döda mig?
Va? Jag ringde Ray.
Så du skickade honom?
Ringde du mig för fem dagar sen?
Jag har inte ditt nummer.
Så det var nån annan som ringde?
-Vi brukade talas vid. -Ja, det brukade vi.
Nåväl. Jag tänker inte prata om Judy.
Vi ska inte prata om Judy överhuvudtaget.
1989.
Du kom till FBI:s högkvarter i Philadelphia-
-och sa att du hade träffat Judy.
Så...du är Cooper?
Phillip. Varför ville du inte prata om Judy?
Vem är Judy? Vill Judy ha nåt av mig?
Varför frågar du inte Judy själv?
Låt mig skriva ner det åt dig.
-Vem är Judy? -Du har redan träffat Judy.
Vad menar du med att jag har träffat Judy?
Vem är Judy? Vem är Judy?!
Jag kände igen dig på gården. Du är från FBI.
-Var har du fått det ifrån? -Jag har sett dig i din FBI-kostym.
Kom inte närmare!
-Var såg du fotot? -Min mamma hade det.
-Vem är din mamma? -Audrey Horne.
Och ditt namn är Cooper.
Hota mig aldrig igen.
Hoppa in. Vi får prata på vägen.
Varför?
Det går inte att svara på. Jag gjorde det.
Nej. Det var hon som gjorde det. Hon gjorde det.
Jag kan inte. Nej.
Jag gjorde det.
Nej. Nej, Steven. Sluta, Steven.
Du har inte gjort nåt. Du var för fan stenad.
Vad fan gav hon dig?
Ge mig pistolen.
-Följer du med mig upp? -Nej. Du ska inte heller gå.
Se på mig. Jag har gått ut high school.
-Jag har gått ut high school. -Helvete...
-Ser du den här? -Nej, Steven. Gör inte så.
Jag ska stoppa in den här...
Va? Nej, gör det inte...
-Jag ska sätta den här grejen... -Nej, nej.
-...rakt här igenom. -Nej. Nej, Steven.
-Nej. -Det kommer att få slut på det.
När jag ser dig komma upp...
Jag kanske inte ens ser dig där.
Jag menar...
Jag menar, borta...
Var hamnar jag? Hamnar jag hos noshörningen?
Blixten i flaskan?
Snälla...
Det är ingen fara...
Eller kommer jag att bli helt... liksom turkos?
Jag känner nåt. Fan! Eller... Fan.
Det här är slutet. Jag har en uppgift.
Gör precis som du vill.
Jag gillade att knulla dig. Sa jag det?
Jag gillade det mycket.
Jag gillade att bråka med dig och knulla.
Bara så att du vet -
- så gillar jag din fitta.
Som ibland... Den är så fantastisk...
-Nu börjar jag gråta. -Sluta...
Fan! Helvete också!
Nej. Nej...
Han bor i den trailern.
Härnäst på Roadhouse-spellistan har vi en våra favoriter.
"Sharp Dressed Man" av ZZ Top!
Det är kul att se dig, Renee.
Har du dödslängtan? Jag tänker fan döda dig!
-Prata aldrig någonsin med min fru! -Jag skulle bara...
-Vad då?
Jag ville bara vara artig. Jag gillar henne...
Sluta, Chuck! Sluta!
-Hallå! Lägg av med det där! -Dra åt helvete, skitskalle!
Chuck! Säg nåt!
Raring!
-Är du okej? -Ja.
Hallå! De är svårt skadade.
Ring larmcentralen nu!
Jag försökte att inte slå för hårt.
Det är lugnt. Tack, förresten.
Jag är hemskt ledsen, Renee.
Det här var verkligen inte meningen.
Säg nåt!
Herregud... Det där ser inte bra ut.
De är här, sir. Douglas Jones och hans fru Jane.
-Ställde han till med besvär? -Nej.
Men barnen är inte så glada.
Barnen? Plural?
Barnen?
Wilson!
Kom in hit en stund, Roger.
Ja, sir?
-Har vi hört nåt från Anthony? -Nej, sir.
Leta upp honom åt mig. Nu.
Hej, raring.
Fan också. Vänta lite.
Ja, en är fixad, en återstår.
Ja, pommes frites, med extra ketchup.
-Sätt honom i åttan. -Sätt honom i åttan.
-Ryggen hitåt. -Vad har dåren med handsken gjort nu?
-Håll käften, Chad. -Håll käften, Chad.
-Vad gör han i cellen? -Bry dig inte om honom.
-Hawk. Hur är det med killarna? -Båda ligger på intensivavdelningen.
Båda ligger på intensivavdelningen.
Vad i helvete...?
Håll käften!
Regeringen gör det hela tiden.
Folk får betalt för det också, precis som vi.
Ja, för fan. De falska jävlarna.
En så kallad kristen nation.
Det kunde lika gärna vara "du skall dräpa".
Visa ingen nåd, förlåt ingen.
Knulla dem i röven!
Det är en nation av mördare.
De dödade nästan alla indianerna.
Ja, men mitt roliga är över när vi verkligen dödar nån.
Det är inte roligt att tortera ett lik.
Jag har inte fått tortera nån på jävligt länge, Hutch.
Jag vet. Vi har inte fått till det på sistone.
Det är för jävligt.
Jag hatar när du ger mig de här små ketchuppaketen.
Förlåt, det var allt de hade.
-Köpte du efterrätt åt mig? -Det vet du att jag gjorde.
-Jag älskar dig, Hutch. -Jag älskar dig, Chantal.
Det är en vacker kväll.
Mars.
Varsågod, Dougie.
-Är den utsökt? -Utsökt.
Åh, Dougie...
Det är som om alla våra drömmar besannas.
Besannas.
Farväl, Norma. Vi får se vad de kan göra.
Allt kommer att ordna sig.
Det gamla gänget samlat igen. Inget kan stoppa oss.
Det gamla gänget. Farväl, kära du.
Farväl, mr DeMille.
-Hur gick det? -Det kunde inte ha gått bättre.
Han ska göra klart sin film först, sen står min på tur.
Ring upp Gordon Cole. Säg åt honom att glömma vår bil.
Säg åt honom att skaffa en annan gammal bil nånstans...
Mamma! Vad var det?
Vicesheriff Hawk? Vicesheriff Hawk? Margaret Lanterman på linje ett.
Okej, Lucy.
Margaret. Hur kan jag hjälpa dig?
Hawk...
Jag är döende.
Jag beklagar, Margaret.
Du har kunskap om döden.
Det är bara en förändring, inte ett slut.
Hawk...
Det är dags.
Det finns lite rädsla...
Lite rädsla i att släppa taget.
Kom ihåg vad jag sa.
Jag kan inte säga mer på telefon.
Men du vet vad jag menar, från våra samtal -
- när vi kunde tala med varandra personligen.
Se upp för den där... Den jag berättade för dig om.
Den under månen på Blue Pine Mountain.
Hawk.
Mitt vedträ blir till guld.
Vinden klagar.
Jag är döende.
God natt, Hawk.
God natt, Margaret.
Farväl, Margaret.
-Vad är det? -Hawk sa att vi skulle träffas här.
Margaret Lanterman gick bort ikväll.
Är kvinnan med vedträt död?
Jag är trött på att invänta samtal.
Billy avskydde det där stället, men...
Jaha... Du har tagit på dig rocken.
Självklart. Vi ska gå ut.
Vi ska till Roadhouse. Jag behöver min rock.
Ja, jag tänkte bara...
Du är verkligen nåt extra, Charlie. Vad fan?
Ta på dig kappan, Audrey. Klockan är mycket och jag är sömnig.
-Nu går vi. -Kan du sluta klaga?
Vad jobbig du är!
Kan du inte göra nåt för nån annan utan att klaga oavbrutet?
Du är så gnällig. Det är som att vara med en sjuk hund.
Tänker du ta på dig kappan eller prata ihjäl mig här på tröskeln?
När Billy och jag åker iväg pratar han aldrig med mig som du.
Visst.
Jag är Charlie och han är Billy.
Och jag tycker bättre om Billy.
Vilken sensation.
Tänker du ta på dig kappan eller ska vi stå här hela kvällen?
Då var det dags igen. Du kan inte ge dig ens en jävla sekund.
Audrey, allvarligt talat - om en jävla sekund-
-tar jag av mig rocken och stannar hemma för natten.
Det var du som ville gå till Roadhouse, inte jag.
Det är omöjligt. Jag menar, jag ser det mitt framför ögonen-
-men jag har aldrig sett det förut.
Det är helt jävla omöjligt.
-Vad är det nu, Audrey? -Det är du, Charlie.
Jag har aldrig sett dig förut på det sättet jag ser dig nu.
Det är som att träffa en annan person.
Vem är du, Charlie?
Okej, nu åker rocken av.
Hur kan du vara sån här?!
Jag hatar dig så gränslöst! Jag hatar dig!
Vet du hur jävla mycket jag hatar dig?
Jag väntar på nån.
Översättning: Joakim Sandström www.sdimedia.com