- Politistationen i Twin Peaks. - Er det dig, Lucy?
- Direktør Cole. - Har du været der i alle de år?
Jeg har også været hjemme, og Andy og jeg har været på ferie.
Engang tog vi til Bora-Bora.
- Vil du tale med politimesteren? - Ja, Lucy. Han har ringet.
Okay, jeg stiller om!
FBI-direktør Gordon Cole er på linje 1.
Det er den, der blinker lige nu.
- Hallo? - Det er Gordon Cole, Harry.
Nej, det er Frank Truman, Harrys bror.
- Hvor er Harry? - Han er syg og får behandling.
- Det er jeg ked af at høre. - Jeg hilser ham fra dig.
Hvad har du til mig, Frank?
Jeg ville lige informere dig. Det lyder nok underligt.
Vicepolitimester Hawk har fundet noget.
Forsvundne sider fra Laurs Palmers dagbog -
- der peger i retning af Cooper gange to.
Jeg ved ikke mere, men ville lige give dig besked.
Måske giver det mening for dig.
Mange tak, Frank.
Selv om jeg ikke kan kommentere oplysningerne -
- skal du vide, at jeg sætter pris på dem.
Udmærket, direktør Cole. Det forstår jeg godt.
Held og lykke til dig, og held og lykke til Harry.
Tak. Jeg hilser ham.
Tammy.
Den første sag. Den satte det hele i gang.
1975. To unge agenter efterforsker et drab i Olympia, Washington.
De kommer til et motel for at anholde en mistænkt, Lois Duffy.
De hører et skud og sparker døren ind.
De finder to kvinder indenfor. Den ene ligger blødende på gulvet.
Den anden smider en pistol, da de kommer ind.
De genkender den sårede kvinde som Lois Duffy.
Hun siger sine sidste ord: "Jeg er som den blå rose."
Hun smiler, dør -
- og forsvinder for deres øjne.
Den kvinde, der står og skriger i hjørnet, er også Lois Duffy.
Og Lois Duffy havde altså ikke en tvilling.
Mens Lois venter på sin dom, hænger hun sig selv.
De to agenter var Gordon Cole og Phillip Jeffries.
Hvilket spørgsmål bør du stille?
Hvad betyder den blå rose?
Og hvad er svaret?
Blå roser findes ikke i naturen. Det er ikke naturligt.
Den døende kvinde var ikke naturlig.
Fremmanet. Hvad kan man kalde hende?
En tulpa.
Godt.
Tid til kaffe. Albert, jeg har styr på det.
Diane er på vej.
Kom indenfor, Diane.
Sæt dig godt til rette.
Tag en kop kaffe.
Agent Diane til tjeneste.
Da du så Cooper sidste gang -
- nævnte han så major Garland Briggs?
- Jeg vil ikke tale om den aften. - Fint nok.
Jeg vil bare vide, om han nævnte major Briggs.
Fuck dig, Gordon. Ja.
Albert.
Vi har jo kigget på en af Coopers gamle sager om major Briggs.
Briggs omkom i en brand for 25 år siden.
- Ja. - Troede vi.
Han døde faktisk for et par dage siden i Buckhorn.
Vi fandt den her i hans mavesæk.
Ringen var indgraveret.
"Til Dougie, kærlig hilsen Janey-E."
- Du godeste ... - Hvad nu?
Min søster hedder Jane. Min halvsøster.
Hun er gift med en mand, der hedder Douglas Jones.
Men alle kalder ham Dougie.
Og hendes kælenavn er Janey-E.
- Hvor bor de? - Så vidt jeg ved i Las Vegas.
Hvornår har du sidst talt med hende?
Vi har ingen kontakt.
Jeg hader hende.
Så vi har ikke talt sammen i årevis.
Tammy, ring til kontoret i Las Vegas.
Kontoret i Las Vegas, tak.
- Direktør Cole er i telefonen. - Gordon Cole?
- Direktør Cole ... - Jeg skal bruge oplysninger.
Det drejer sig om mr. og mrs. Douglas Jones.
De er mistænkt i en drabssag og kan være farlige.
Så far med lempe.
- Douglas Jones. - Høj prioritet.
Vend tilbage til mig. I har mine oplysninger.
Der er 23 Douglas Joneser i byen og omegn.
Hvordan finder vi den rigtige?
Hvor mange gange skal jeg sige, at det er vores opgave i FBI?
Tak, Diane.
Ja.
Okay.
For lidt siden talte jeg i telefon med politimester Truman i Twin Peaks.
Han fortalte, at de var på sporet af noget -
- i Laura Palmers dagbog, der pegede på to gange Cooper.
Og i nat drømte jeg igen om Monica Bellucci.
Åh nej.
Jeg var i Paris på en opgave.
Monica ringede og bad mig møde hende på en bestemt café.
Hun sagde, at hun måtte tale med mig.
Da vi mødtes på caféen, var Cooper der.
Men jeg kunne ikke se hans ansigt.
Monica var meget behagelig.
Hun havde taget nogle venner med.
Vi fik en kop kaffe.
Og så brugte hun en gammel talemåde.
"Vi er som den drømmende -
- der drømmer og bor inde i drømmen."
"Vi er som den drømmende, der drømmer -
- og bor inde i drømmen."
Jeg sagde, at jeg forstod hende.
Så sagde hun ...
Men hvem er den drømmende?
"Men hvem er den drømmende?"
Jeg følte mig ubehageligt til mode.
Monica kiggede forbi mig og gav tegn til -
- at jeg skulle se mig tilbage.
Jeg drejede hovedet.
Jeg så mig selv.
Jeg så mig selv for længe siden sidde på kontoret i Philadelphia.
Cooper fortalte mig, at han var bekymret for en drøm.
Gordon, klokken er 10.10 den 16. februar.
Jeg var nervøs på grund af den drøm, jeg fortalte dig om.
Det var den dag, Phillip Jeffries dukkede op, og ikke dukkede op.
Phillip? Er det dig?
Phillip?
Cooper, det er den længe savnede Phillip Jeffries.
Du har nok hørt om ham på politiskolen.
Mens Jeffries var til stede, løftede han armen -
- pegede på Cooper og spurgte:
Hvem tror du, det er?
Pokkers! Det havde jeg glemt.
Det er virkelig interessant at tænke over.
Ja. Jeg begynder også at huske det.
Kalkun og ost. Skinke og ost.
Roastbeef og ost. Og bare med ost.
- Hvem skal bare have ost? - Det skal jeg.
Det er en gammel sag fra før din tid, Chad.
- Hvor skal I hen? - Op i bjergene.
- Og så er du anholdt, Chad. - Hvad fanden sker der?
Det ved du vist godt.
Andy og Bobby, før ham nedenunder.
- Kæmpebrøler! - Nej, vi har holdt øje med dig.
- Tag hans skilt og spær ham inde. - Kæmpebrøler!
Der er din roastbeef og ost.
Bobby.
Det her plejede at være en vej. Min fars lyttepost lå deroppe.
Der er ikke noget tilbage. De fjernede det hele.
- Hvad lavede din far heroppe? - Det var strengt fortroligt.
Jeg var med et par gange som barn -
- men jeg kan kun huske en masse maskiner.
Men han tog mig herop.
Vent lidt.
Det er Jack Rabbits palads.
Så sad vi her og fandt på røverhistorier.
253 yard stik øst.
Vi skal tage noget jord i lommen.
Jeg håber ikke, det er en af din fars røverhistorier.
- Det tror jeg ikke. - Det finder vi snart ud af.
Men far advarede mig nu imod at gå rundt her alene.
Kom.
Hun er i live.
Klokken er 2.53.
Jeg er Brandmanden.
Har du ild?
Vi må få hende ned. Hun er vigtig, og nogen er ude efter hende.
Hun har det fysisk fint. Hun må i sikkerhed i en celle.
- Okay. - Sig det ikke til nogen.
- Hvad skete der med os? - Det ved jeg ikke.
Et eller andet. Men jeg kan ikke huske noget.
Det samme her.
Forhåbentlig passer pyjamassen.
Den har ligget i mit skab, siden en hund for vild herinde.
Den er smuk, Lucy.
Kan du huske den nat, Andy?
Ja.
Idioter. Du er til grin, Andy! Du er en sølle betjent.
- Du er en sølle betjent. - Du er en sølle betjent.
Du er en dårlig person, Chad. Du giver politiet et dårligt ry.
Giver politiet et dårligt ry.
- Hold din kæft, din dranker! - Hold din kæft, din dranker!
- Hold så kæft! - Hold kæft!
- Hvad fanden fejler du? - Hvad fanden fejler du?
- Galeanstalt. - Galeanstalt.
Jeg må hellere gøre det.
- Hvad med kasserne? - Glem dem.
Jeg dækker dem til i morgen. Værsgo.
Ro på.
Okay, Jimmy.
En sidste levering, og så tager vi på Roadhouse.
- Hvem spiller? - Det ved jeg ikke.
Du håber bare, at Renee er der.
- Måske. - Hun er jo gift.
Det ved jeg godt.
- Hvor gammel er du, Freddie? - Snart 23 år.
Jeg kan godt huske, da jeg var 23.
- Det er min fødselsdag i dag. - Er det?
Til lykke med fødselsdagen, Jimmy. Det er værd at fejre.
- Kan du ikke tage den af? - Nej.
- Det forstår jeg ikke. - Den er en del af mig.
Da lægen forsøgte at fjerne den, begyndte det at bløde.
- Hvordan fik du den? - Det må jeg ikke sige.
Det er jo min fødselsdag.
- Jeg siger det ikke til nogen. - Du tror alligevel ikke på mig.
Så kan du lige så godt sige det. Lad mig nu høre.
Kom nu.
Jeg sagde det til lægen. Så kan jeg vel også sige det til dig.
Det er trods alt din fødselsdag.
- Jeg boede stadig hjemme. - Hvor?
Det var i London, East End.
For et halvt år siden, efter en aften på pubben med drengene -
- gik jeg alene hjem.
Jeg fik en underlig følelse, da jeg gik igennem en gyde.
Jeg følte, jeg spildte mit liv.
Jeg sad bare og hang på pubben hver aften.
I stedet burde jeg hjælpe folk.
Mens jeg havde den følelse -
- fik jeg øje på en stabel kasser i gyden.
Så jeg hoppede for sjov.
Jeg hoppede op på stablen.
Pludselig -
- blev jeg suget op i en kæmpe lufthvirvel.
Jeg svævede i den blå luft -
- langt oppe i et tomrum.
Jeg mødte en mand. Han kaldte sig Brandmanden.
Han sagde: "Gå hen til isenkræmmeren."
"Find hylden med grønne havehandsker."
"En af æskerne er åben og indeholder kun en handske til højre hånd."
"Køb æsken, og tag handsken på."
"Din hånd bliver da lige så stærk som en pælestøder."
Jeg var tilbage på mit værelse og vågnede om morgenen.
Jeg stod op og førte en kam igennem håret.
Jeg gik nedenunder og drak en kop ... Nej, det er bare pjat.
Jeg tog over til isenkræmmeren og fandt hylden med handsker.
Og ganske rigtigt finder jeg en æske med en handske til højre hånd.
Jeg går op til kassen, men ekspedienten siger:
"Jeg må ikke sælge en æske, der allerede er åben."
Jeg sagde: "Det gør ikke noget. Jeg vil gerne købe den."
Han siger, at han ikke må sælge den.
Jeg sagde: "Jeg vil bare have en enkelt handske -
- og jeg betaler fuld pris."
"Nej, den har været åbnet. Så må jeg ikke sælge den."
Hvor jeg kommer fra -
- kalder vi sådan en fyr for en skrankepave.
Det er en person, der er på tværs og ikke særlig hjælpsom.
"Det kan jeg desværre ikke hjælpe med."
Jeg siger til skrankepaven: "Nu køber jeg den her handske."
Jeg betaler og går hen mod døren.
Skrankepaven løber efter mig og råber -
- at jeg ikke må få en handske fra en åben æske.
Jeg stikker af og håber, at jeg kan løbe fra skrankepaven.
Imens tager jeg handsken på. Han begynder at indhente mig.
Pludselig tackler han mig, så jeg falder omkuld.
I ren refleks pander jeg skrankepaven én med min grønne handske.
Jeg hører et smæld.
Hans hoved sidder på skrå, og han prøver at tale.
Jeg er bange for, at han har flækket pusterøret.
Men så sker der pludselig det -
- at jeg kommer i tanke om noget, fyren i himlen fortalte mig.
"Når du har handsken på, skal du tage til Twin Peaks -
- i staten Washington i USA."
"Der vil du finde din skæbne."
Nu sidder jeg her på din fødselsdag.
Til lykke.
Hold da op. Tak, Freddie. Det var en fin historie.
Fornøjelsen var på min side.
Hvorfor dig? Hvorfor tror du, Brandmanden valgte dig?
Godt spørgsmål. Jeg spurgte ham også: "Hvorfor mig?"
Han svarede: "Hvorfor ikke?"
Da jeg ville købe en flybillet, sagde de, jeg allerede havde en.
Vi skal huske at tjekke ovnen.
Du kan vente på leveringen. Så tjekker jeg ovnene.
En Bloody Mary.
Tak.
Drikker du alene?
Pas dig selv.
- Tak. - Det var ikke særlig høfligt.
Jeg forsøgte ikke at være høflig.
Sæt dig tilbage, tak.
Jeg sidder, hvor det passer mig. Det er et frit land. Et frit land.
Det er et fisseland.
Måske er du betonlebbe.
Ja, når jeg tænker efter, ligner du en betonlebbe.
Kan du godt lide at slikke fisse?
- Jeg kan slikke dig. - Hvad?
Det kan du godt glemme, møgkælling.
Jeg flår patterne af dig.
Vil du virkelig rive i det her?
- Hvad fanden skete der? - Han faldt bare om.
Han mangler halvdelen af halsen!
Var det dig, der gjorde noget?
Du så selv, at jeg bare sad og fik en drink.
Skat, ring efter hjælp. Der ligger en død i baren.
Vi får se.
Ja. Det er søreme et mysterium.
- Du hænger jo også ud i galehuset. - Vel gør jeg ej.
- Du ryger dig skæv derinde. - Nej.
Jeg ryger mig skæv derhjemme på mit eget værelse.
- Hold dig fra galehuset. - Hvad skulle jeg også der?
Flot sweater. Hvor har du hugget den?
Det er Paulas.
Den er flot.
Har du set Billy?
Nej, det er flere dage siden.
Jeg hører, du var den sidste, der så Billy.
Det var uhyggeligt. Han stod i køkkenet med mig og min mor.
Min onkel var der vist også.
Vi så Billy i vinduet.
Han sprang to meter over et hegn og landede i baghaven.
Han spænede mod bagdøren.
Han så mig i vinduet. Han havde et særligt blik.
Han stormer ind i køkkenet.
Jeg begynder at skrige, og det gør min mor vist også.
Blodet strømmede ud af hans næse og mund.
Han læner sig ind over vasken. Blodet vælter ud.
Han vender sig og kigger på os. Vild og blodig.
Så stikker han af igen. Vi fatter ingenting.
- Sagde I det ikke til nogen? - Hvad skulle vi gøre?
Vi vidste ikke, hvad han fejlede.
Han havde noget kørende med min mor.
- Havde han? - Ja, indtil for nylig.
Jeg fornemmede det bare. Hun smilede, når han blev nævnt.
Hvad hedder din mor?
Tina.
Og så stak han af?
Ja, han var kun i køkkenet i ti sekunder.
Så skred han igen i en fart.
Der var blod på gulvet og væggen.
Det tog lang tid at vaske af.
Jeg kan ikke huske, om min onkel var der.
Mine damer og herrer. Roadhouse præsenterer Lissie!
Tekster: Peter Bjerre Rosa www.sdimedia.com