-Twin Peaksin seriffinvirasto. -Lucy, sinäkö siellä?
Apulaisjohtaja Cole!
Oletko ollut siellä kaikki nämä vuodet?
Itse asiassa olen käynyt kotona-
-ja Andy ja minä olemme käyneet lomilla.
Yhtenä vuonna kävimme Bora Boralla.
-Tavoitteletteko sheriffi Trumania? -Kyllä, hän jätti soittopyynnön.
Selvä, yhdistän teidät!
Seriffi Truman? FBI-johtaja Gordon Cole on linjalla yksi.
Sillä vilkkuvalla, joka vilkkuu juuri nyt.
-Haloo? -Gordon Cole täällä, Harry.
Olit pyytänyt soittamaan.
Ei, täällä puhuu seriffi Frank Truman, Harryn veli.
-Missä Harry on? -Harry on sairas.
Hän on lääkärin hoivissa.
-Sehän on ikävä kuulla. -Kerron terveisenne.
Mitä asiaa sinulla oli, Frank?
Tuumin, että haluatte tietää tämän. Se kuulostaa oudolta.
Jotain on löytynyt. Apulaispäällikkö Hawk löysi ne.
Kadonneita sivuja erään Laura Palmerin päiväkirjasta-
-jotka voisivat viitata kahteen Cooperiin.
Tätä enempää en tiedä, mutta ajattelin kertoa.
Kenties se merkitsee teille jotain.
Kiitos kovasti, Frank.
En voi kommentoida tiedon laatua-
-mutta olen kovasti kiitollinen.
Selvä, apulaisjohtaja Cole. Ymmärrän kyllä.
Kaikkea hyvää sinulle ja Harrylle kaikkea hyvää.
Kiitos, sir. Välitän viestin.
Tammy...
Ensimmäinen tapaus, josta kaikki alkoi.
Vuonna 1975 kaksi nuorta kenttäagenttia-
-tutkivat murhaa Washingtonin Olympiassa.
He saapuivat motelliin pidättämään epäiltyä nimeltään Lois Duffy.
He kuulivat laukauksen pihalle ja potkaisivat oven auki.
Huoneessa oli kaksi naista. Toisen vatsassa oli kuolettava osuma.
Toinen pudotti aseen kädestään ja perääntyi agenttien tullessa.
He tunnistivat haavoittuneen Lois Duffyksi.
Hän lausui heille viimeiset sanansa: "Olen kuin sininen ruusu."
Hän hymyili, kuoli -
- ja katosi heidän silmiensä edessä.
Sitten he huomasivat, että nurkassa kirkuva nainen -
- oli myös Lois Duffy.
Lois Duffylla ei ollut kaksossiskoa.
Odottaessaan oikeudenkäyntiä ja syyttömyyttään vannoen-
-Lois hirttäytyi.
Pidätyksen tekivät Gordon Cole ja Phillip Jeffries.
No niin. Mitä sinun kuuluisi nyt kysyä minulta?
Mitä sininen ruusu merkitsee?
Entä vastaus?
Sinisiä ruusuja ei ole luonnossa. Se ei ole luonnollinen ilmiö.
Kuoleva nainen ei ollut luonnollinen.
Loihdittu... Mikä se sana olikaan?
Tulpa.
Hyvä.
Kahvin aika! Albert, taisin hoksata jotain.
Ja Diane on tulossa.
Tule sisään, Diane!
Ole kuin kotonasi.
Juopa vähän kahvia.
Vara-agentti Diane ilmoittautuu palvelukseen.
Diane, viimeisenä iltana, kun näit Cooperin-
-sattuiko hän mainitsemaan majuri Garland Briggsiä?
-En halua puhua siitä illasta. -Ymmärrän.
Haluan tietää vain sen, mainitsiko hän majuri Briggsin?
Haista paska, Gordon. Kyllä mainitsi.
Albert?
Kuten tiedät, olemme tutkineet Cooperin vanhaa juttua-
-johon majuri Briggs liittyy.
Briggs kuoli laitoksensa tulipalossa 25 vuotta sitten.
-Niin. -Niin luulimme.
Hän kuolikin pari päivää sitten täällä Buckhornissa ja...
Tämä löytyi hänen vatsastaan.
Sormuksessa oli kaiverrus:
"Dougielle rakkaudella, Janey-E."
-Voi luoja. -Mitä nyt?
Siskoni nimi on Jane. Siis sisarpuoleni.
Hän on naimisissa erään Douglas Jonesin kanssa.
Kaikki kutsuvat häntä Dougieksi.
Siskoni lempinimi on Janey-E.
-Missä he asuvat? -Viimeksi kun kuulin, Las Vegasissa.
Milloin puhuit siskosi kanssa viimeksi?
Välimme ovat etäiset.
Minä inhoan häntä.
Joten... emme ole puhuneet vuosiin.
Tammy, soita Las Vegasin toimistoon.
Las Vegasin aluetoimistoon, kiitos.
-Apulaisjohtaja Gordon Cole soittaa. -Gordon Cole?
-Apulaisjohtaja Cole, minä... -Kerätkää kaikki tiedot -
- kauniin kaupunkinne asukkaista herra ja rouva Douglas Jonesista.
Heitä etsitään kaksoismurhan tutkintaan liittyen-
-ja he voivat olla aseistautuneita. Edetkää varoen.
-Douglas Jones... Kyllä, sir. -Asia on tärkeä.
Ilmoita sitten. Miehelläsi on tietoni.
Kaupungista löytyy 23 Douglas Jonesia.
Miten löydämme oikean?
Wilson, monestiko olen kertonut, että tätä FBI:ssä juuri tehdään?!
Kiitos, Diane.
Joo...
Selvä.
Ennen tänne tuloani puhuin puhelimessa-
-Twin Peaksin seriffi Trumanin kanssa.
Hän kertoi, että he löysivät Laura Palmerin päiväkirjasta jotain-
-joka viittaa kahteen Cooperiin.
Ja viime yönä näin taas unta Monica Belluccista.
Voi veljet...
Olin Pariisissa tutkinnan merkeissä.
Monica soitti ja pyysi tapaamaan tiettyyn kahvilaan.
Hänellä oli kuulemma asiaa.
Kun tapasimme kahvilassa, Cooper oli siellä-
-mutten nähnyt hänen kasvojaan.
Monica oli hyvin ystävällinen.
Hänellä oli ystäviä mukanaan.
Joimme kaikki kahvia.
Sitten hän sanoi muinaisen lauseen:
Me olemme kuin uneksija, joka näkee unta-
-ja elää sitten unessaan.
"Me olemme kuin uneksija, joka näkee unta-
-ja elää sitten unessaan."
Sanoin hänelle, että ymmärsin.
Sitten hän sanoi:
Vaan kuka on se uneksija?
"Vaan kuka on se uneksija?"
Perin tukala tunne valtasi minut.
Monica katsoi ohitseni ja kehotti minuakin katsomaan-
-mitä siellä tapahtui.
Minä käännyin katsomaan.
Minä näin itseni.
Näin itseni kauan sitten-
-vanhassa Philadelphian aluetoimistossa.
Kuuntelin, kun Cooper kertoi murehtivansa näkemäänsä unta.
Gordon, on kello 10.10 aamulla helmikuun 16. päivänä.
Murehdin tätä päivää sen kertomani unen vuoksi.
Sinä päivänä Phillip Jeffries näyttäytyi.
-Gordon! -Ja ei näyttäytynyt.
Phillip? Sinäkö siinä?
Phillip?
Cooper, saanko esitellä kauan kaivatun Phillip Jeffriesin.
Olet saattanut kuulla hänestä akatemiassa.
Kun Jeffries näytti olevan siellä, hän nosti kättään-
-osoitti Cooperia ja kysyi minulta:
Kuka tuossa on sinun mielestäsi?
Piru vie! En ollut muistanutkaan sitä.
Sitä sietää tuumia.
Niin...
Minäkin alan muistaa sen.
No niin. Kalkkunaa ja juustoa. Kinkkua ja juustoa.
Paahtopaistilla ja juustolla ja pelkällä juustolla.
-Kuka tilasi pelkällä juustolla? -Minä?
Se on vanha juttu, Chad. Kauan ennen sinun aikaasi.
-Minne matka? -Vuorelle.
-Ja sinut on pidätetty, Chad. -Mitä vittua? Mistä on kyse?
Taidat kyllä tietää.
Andy ja Bobby, viekää hänet alakertaan.
-Teette pahan erehdyksen! -Sinä tässä erehdyit.
Olemme tarkkailleet sinua kuukausia. Virkamerkki pois ja selliin.
-Teette pahan erehdyksen. -Suu kiinni.
Siinä on paahtopaistijuustoleipäsi.
Bobby?
Tämä tie vei sinne. Isän kuunteluasema oli tuolla.
Siitä ei ole enää mitään jäljellä. Kaikki vietiin pois.
-Mitä kaikkea isäsi teki siellä? -En tiedä. Se oli huippusalaista.
Hän vei minut sisälle pari kertaa lapsena-
-mutta muistan vain rutosti koneita.
Tänne metsään hän minua toi.
Hetkinen.
Tämä se on, Jäniksen palatsi.
Istuimme tässä ja keksimme huikeita juttuja.
231 metriä itään.
Ja meidän pitää panna multaa taskuihin.
Toivotaan, ettei tämä ole isäsi satuja.
-Toivon samaa. Tuskinpa. -Se selviää pian.
Isä kielsi eksymästä tänne ilman häntä.
Mennään.
Hän on hengissä.
Kello on 2.53, kaverit.
Minä olen Palomies.
Onko tulta?
Hänet pitää viedä pois vuorelta.
Hän on hyvin tärkeä, ja hänen henkeään uhataan.
Hän on fyysisesti kunnossa. Viedään hänet selliin turvaan.
-Hyvä on. -Älkää kertoko tästä kenellekään.
-Mitä meille tapahtui tuolla? -En tiedä.
Jotain, mutta en muista mitään.
Sama juttu.
Toivottavasti tämä pyjama sopii.
Se on ollut lokerossani siitä asti, kun se koira eksyi tänne.
Se on hieno, Lucy.
Muistatko sen yön, Andy?
Muistanhan minä.
Ääliöt. Olet pelkkä vitsi, Andy! Et ole mikään poliisi!
Et ole mistään kotoisin poliisina!
Et mistään kotoisin poliisina.
Sinä olet paha ihminen, Chad. Pilaat poliisien maineen.
-Turpa kiinni, saatanan juoppo! -Turpa kiinni, saatanan juoppo!
-Jumalauta, tuki turpasi! -Tuki turpasi!
-Mikä hitto sinua vaivaa? -Mikä hitto sinua vaivaa?
-Saatanan pöpilä. -Saatanan pöpilä.
Jospa minä teen tuon.
-Mitä teen laatikoille? -Jätä paikoilleen.
Heitän liinavaatteet päälle aamulla.
Ne on helpompi siirtää. Ole hyvä.
Ihan rauhassa. Ei hätää.
Selvä, Jimmy.
Vielä yksi toimitus ja sitten Roadhouseen.
-Kuka siellä soittaa? -En tiedä.
Haluat nähdä, onko Renee siellä.
-Joo, ehkä. -Hän on naimisissa.
Tiedän.
-Kuinka vanha olet, Freddie? -Kohta 23.
Muistan, kun olin 23.
-Tänään on syntymäpäiväni. -Onko noin?
Paljon onnea, Jimmy. Tässä on aihetta juhlaan.
-Etkö saa tuota pois? -En voi.
-En ymmärrä. -Se on... osa minua.
Lääkäri yritti kerran poistaa sitä, ja aloin vuotaa verta.
-Mistä sait sen? -En saisi kertoa.
On syntymäpäiväni. Sinun on pakko kertoa.
-En kerro kenellekään. -Et kuitenkaan usko.
Sama sitten, vaikka kerrotkin. Freddie, kerro nyt.
-Anna tulla. -No...
Kerroin lääkärillekin.
Voin varmaan kertoa sinullekin.
Kun kerran on syntymäpäiväsikin.
-Asuin vielä kotona. -Missä?
Lontoossa, East Endissä.
Noin kuusi kuukautta sitten olin ollut jätkien kanssa pubissa-
-ja kävelin yksin kotiin.
Minulle tuli kumma olo, kun käännyin kujalle, jolta yleensä oikaisen.
Minuun iski tunne, että haaskasin elämääni.
Luuhasin pubissa joka ilta ryypiskellen-
-kun pitäisi auttaa ihmisiä.
Sen tunteen vallassa sinä kyseisenä yönä-
-näin kujalla korkean laatikkopinon.
Ja hyppäsin, ihan huvin vuoksi.
Hyppäsin sen laatikkopinon päälle.
Ja aivan yhtäkkiä-
-imeydyin ilmaan valtavan tunnelin pyörteeseen.
Seuraavaksi tajusin, että kelluin ohuessa ilmassa-
-jossain korkealla, kuin tyhjiössä ikään.
Siellä oli sellainen hemmo. Hän kutsui itseään Palomieheksi.
Hän sanoi minulle:
"Mene rautakauppaan asuntosi lähellä."
"Löydät sieltä telineestä vihreitä puutarhakäsineitä."
"Yksi pakkaus on auki, ja sen sisällä on vain oikea käsine."
"Osta pakkaus ja vedä käsine oikeaan käteesi."
"Kätesi saa valtavan paalujuntan voimat."
Sitten heräsin aamulla huoneessani.
Heräsin, nousin petistä, vedin kamman letistä...
Menin alakertaan ja join... Kunhan laskin leikkiä.
Menin kulman taakse rautakauppaan ja etsin sen hanskatelineen.
Ja toden totta, siellä oli avoin pakkaus oikea käsine sisässään.
Menin tiskille ja laskin pakkauksen kassavirkailijan eteen.
Hän sanoi: "En voi myydä tuota. Osta avaamaton."
Sanoin: "Ei se mitään, haluan juuri tämän."
Hän sanoi: "En voi myydä tuota."
Sanoin: "Kuules, kaveri. Haluan ostaa vain tämän hanskan-
-ja maksan täyden hinnan."
"Ei, se on jo avattu. En voi myydä sitä."
Meillä päin sellaista häiskää kutsutaan pilkunviilaajaksi.
Hän saa iloa siitä, että vaikeuttaa työssään muiden elämää.
Tyyliin: "Ei tuo käy. Säännöt eivät salli."
Sanoin herra Pilkunviilaajalle: "Kuule, minä ostan tämän hanskan."
Panin rahat tiskille ja lähdin ovelle.
No, Pilkunviilaaja loikkasi perääni kuin riivattu puuma-
-huutaen, etten saa hanskaa, kun pakkaus on jo avattu.
Ryntäsin ovesta kadulle ja yritin karistaa Pilkunviilaajan-
-ja vedin samalla hanskaa käteen.
Se hidasti vähän kulkua-
-ja Pilkunviilaaja taklasi minut punaisen kortin veroisesti ketoon.
Vaistomaisesti, itseni puolustukseksi-
-komautin Pilkunviilaajaa lättyyn vihreällä hanskalla.
Kuulin rasahduksen, ja...
Hänen päänsä kallistuksesta ja suun aukomisesta päätellen-
-pelkäsin murtaneeni hänen niskansa.
Ja sitten...
Sillä hetkellä -
- muistin jotain muuta, mitä se mies taivaalla kertoi.
"Kun saat käsineen käteesi-
-lähde Twin Peaksiin Washingtoniin, Amerikan Yhdysvaltoihin."
"Sieltä löydät kohtalosi."
Tässä sitä sitten ollaan, Jimmy. Syntymäpäivänäsi.
Paljon onnea sinulle.
Vau.
Kiitos, Freddie. Huikea tarina.
Ilo on minun puolellani.
Miksi sinä? Miksi luulet, että Palomies valitsi sinut?
Hyvä kysymys. Kysyin häneltä itsekin: "Miksi minä?"
Hän vastasi: "Mikset sinä?"
Ja kun lähdin ostamaan lentolippua tänne-
-minulle kerrottiin, että minulla oli jo lippu.
Muista, että meidän piti tarkistaa lämmitysuuni.
Joo, odota toimitusta ja muista kuitata lasku.
Minä tarkistan ne uunit.
-Bloody Mary. -Tulossa on.
Kiitti.
Juotko ihan yksiksesi?
Pidä huoli omista asioistasi. Ole hyvä.
Ei järin kohteliasta.
Ei sitä ollut tarkoitettu kohteliaaksi.
Voisitko mennä istumaan sinne, missä istuitkin?
Istun, missä haluan. Tämä on vapaa maa.
Vapaa huoraamaan.
Ehkä olet niitä lepakkoja.
Joo, nyt kun tarkemmin katson, näytät ihan rekkakuskilesbolta.
Tykkäätkö ahmia pillua, vai?
-Voin ahmia sinut. -Mitä?
Et hitossa, senkin surkea ämmä.
Revin pikku lesbotissisi irti.
Haluatko oikeasti vittuilla tälle?
Mitä hittoa? Mitä tapahtui?
Hän vain kaatui. En tiedä.
Puolet kaulasta puuttuu!
Piru vie. Aiheutitko tuon jotenkin?
Mitä? Näithän sinä minut. Istuin ja join ihan rauhassa.
Kulta, soita hätänumeroon! Baarissa on vainaja.
Tämä vielä tutkitaan.
Joo. Aikamoinen arvoitus, eikö?
-Hengaat vain liikaa pöpilässä. -Enkä.
-Vedät kamaa siellä. -Sontaa, enkä.
Vedän huoneessani. Pilvessä omassa huoneessani.
-Älä käy siellä hourulassa. -Vedä käteen. Kuka niin väitti?
Kiva pusero. Mistä pöllit?
Se on Paulan.
Se on kiva.
Onko Billyä näkynyt?
Ei pariin päivään.
Olit kuulemma viimeinen, joka näki Billyn.
Se oli niin saatanan pelottavaa.
Hän oli keittiössä minun ja äidin kanssa.
Setäkin taisi olla siellä. En ole varma...
Näimme ikkunasta Billyn.
Hän hyppäsi liki kaksimetrisen aidan yli takapihallemme.
Hän rynnisti hulluna takaovelle.
Hän näki minut ikkunasta ja hänen katseensa...
Hän ryntäsi takaovesta keittiöön.
Aloin huutaa ja äitikin kai huusi.
Billyn nenästä ja suusta vuoti verta-
-ja hän meni roikottamaan päätään tiskialtaan ylle.
Veri virtasi kuin vesiputouksesta.
Hän kääntyi ja katsoi meitä todella oudosti, ihan veressä.
Sitten hän ryntäsi taas ulos. Olimme ihan: "Mitä?"
-Ettekä kertoneet kenellekään? -Emme tienneet, mitä tehdä.
Emme tienneet, mikä helvetti häntä vaivasi.
Ja tiedän, että äidillä ja Billyllä oli juttua.
-Ihanko totta? -Joo, ainakin viime aikoihin saakka.
Sain ajoittain vihiä siitä.
Äiti hymyili aina niin, kun Billystä tuli puhe...
Mikä äitisi nimi on?
Tina.
Sittenkö hän vain juoksi pois?
Joo... hän oli keittiössämme varmaan 10 sekuntia-
-ja häipyi taas hullun lujaa.
Hänen jäljiltään lattialla oli verta ja vähän seinässäkin.
Siivoaminen vei hyvän tovin minulta ja äidiltä.
En muista, oliko setä siellä.
Hyvät naiset ja herrat, Roadhouse toivottaa tervetulleeksi Lissien!
Suomennos: Liina Härkönen www.sdimedia.com