Hallo!
- Hvor mange jackpoter? - 29 megajackpoter så langt.
Jeg er dødsens.
Mr. Jackpot! Mr. Jackpot! Fortell meg hvilken.
Takk!
Nå er det 30.
Takk, Mr. Jackpot! Takk, takk, Mr. Jackpot.
Tusen takk. Takk, takk, takk.
Dougie! Er det deg, Dougie? Bill Shaker, Allied Chemicals.
Er du ute og slår ut håret?
Bill Shaker.
Dougie Jones.
Ja, jeg er Bill Shaker, og du er Dougie Jones.
Fy søren, du ser kjempebra ut. Er det dietten? Ny frisyre?
Å... Unnskyld, jeg er kjempesulten.
Jeg har ikke spist siden frokost hjemme.
Hjemme.
Unnskyld, jeg forstår ikke, Dougie.
Vil du dra hjem, Dougie? Stemmer det?
- Jeg tror at han vil dra hjem. - Hjem.
- Hvor er hjemmet ditt? Stemmer det? - Han vet hvor hjemmet hans er.
Hvor er hjemmet hans, da?
Hvor hjemme?
Herregud, Lancelot Court.
Huset ditt har rød dør. Det er slik jeg alltid finner det.
Nær Merlin's Market, ikke langt herfra.
- Langt herfra. - Nei, ikke langt herfra.
Kanskje en taxitur til seks eller åtte dollar.
Taxitur.
Noe må ha skjedd. Ikke sant, Dougie?
Det er en hel rekke med taxier utenfor.
Er alt i orden?
- Er alt i orden med ham? - Hyggelig å treffe deg, Dougie!
- Jeg håper at alt er i orden. - Jeg tror ikke det.
Han er her! Han går!
Unnskyld meg. Sir? Unnskyld meg. Sir? Hei.
Hei. Kan du være så snill og bli med meg? Vi går denne veien.
Du skulle vel ikke gå uten gevinsten din, sir?
Sir?
Er det noe vi kan gjøre for å hjelpe?
- Ring etter hjelp. - Ring hvem?
Hvem?
Vi vil gjerne hjelpe deg.
Vil du ha et rom? Et godt måltid? En drink?
Litt selskap? På huset.
Tenk på oss som et hjem hjemmefra.
Hjem.
Bor du i nærheten? Hvor er hjemmet ditt?
Lancelot Court. Taxitur.
Nei da, ingen taxi. Hva heter du?
Dougie Jones.
- En limousin til Mr. Jones. - Smithie, kjør frem en limousin.
Men du må love meg noe.
At du kommer tilbake og prøver lykken hos oss igjen... snart. Når som helst.
Dag eller natt.
Eller natt.
Det stemmer.
Vi holder øye med deg, Mr... Jones.
Vi er på Lancelot Court.
Vet du ikke adressen din? Bare en rød dør?
Rød dør.
Men det er vanskelig å se fargen på kvelden.
- Rød. - Nei, den er svart.
Som jeg sa, det er skikkelig vanskelig å se fargen på kvelden.
Der er det. Der er døren din, Mr. Jones.
Mr. Jones? Mr. Jones?
Mr. Jones.
Ok... Jeg venter her sammen med deg.
Fy søren, de greiene skremmer meg.
Dougie?
Er det deg?
Dougie!
Hvor har du vært? Hva er dette?
Frue, han var en gjest ved Silver Mustang-
- alene, og jeg ble bedt om å kjøre ham hjem.
Jeg drar nå.
Tre dager uten et ord?
Du kom ikke på jobb, og du gikk glipp av Sonny Jims bursdag.
Hvordan kunne du?
Kom deg inn.
Hva har du gjort? Hvorfor ringte du meg ikke?
Hvor fikk du den svarte dressen og den frisyren, Dougie?
Hva er i posen? Hva?
Dougie? Dougie...
Dougie, det er...
Det er tusenvis på tusenvis av dollar her.
Hvor fikk du dette?
Fikk du det ved Silver Mustang?
Dougie?
Ikke si at du vant jackpoten.
Mr. Jackpot.
Vant du det?
Dougie?
Det er... Det er nok her til å betale dem tilbake.
Du kan... Vi kan...
Dette er den mest vidunderlige forferdelige dagen i livet mitt.
- I livet mitt. - Ja.
Jeg skal lage en sandwich til deg.
Og så skal du få et stykke av Sonny Jims sjokoladekake-
-for vi sparte et stykke til deg. Ok?
Dougie, jeg er så glad for at du er hjemme.
Hjemme.
Stabssjefen kommer straks.
- Hvor er hun? - I et møte. Hun gjør seg ferdig nå.
Ok, Bill.
- Hvordan går det med Martha? - Bare bra. Takk, Gordon.
- Fikk hun fikset det der med Paul? - Å ja, ja, ja.
Hyggelig at du husket det. Paul er på Nordpolen nå.
Der ser du.
- Slå deg ned. - Takk, Bill.
Denise.
Gordon. Takk for at du kom. Hva har du?
Det er Cooper. Vi fant ham.
- Hvor da? - I South Dakota, Denise.
Han er i et føderalt fengsel i South Dakota.
- Vi skal dra og besøke ham i morgen. - Ja, jeg hørte det.
Å, hvordan da?
- Tar du med deg agent Preston? - Ja.
- Virkelig, Gordon? - Hva insinuerer du, Denise?
Jeg kjenner deg, Gordon. Vakker agent, knapt 30 år.
Jeg er av den gamle typen. Det vet du.
Før du var Denise, da du var Dennis og jeg var sjefen din-
-og du jobbet under dekke i DEA-
-var du iblant forvirret og vill.
Jeg hadde nok skitt på deg til å fylle Grand Canyon-
- og brukte aldri noe av det, for du var og er en fantastisk agent.
Og da du ble Denise, fortalte jeg alle kollegene dine-
- de klovnene, at de måtte fikse hjertene sine eller dø.
Ja, og som jeg har sagt før, Gordon-
- kan jeg aldri gjengjelde den vennligheten.
Agent Tammy Preston har det som skal til.
Jeg vet det.
Jeg snakker mer som kvinne enn som stabssjef-
- for hele Federal Bureau of Investigation.
Elsker du ikke bare å si "Federal Bureau of Investigation" iblant?
Uforkortet?
- Det gir meg en slik fornøyelse. - Det er fornøyelig, Denise.
Og Tammy... Tammy er så vakker.
Det er plass i dette Federal Bureau of Investigation-
-til mer enn én vakker kvinne.
Gordon, da. Det er så søtt.
Vanligvis kan jeg ikke tenke slik.
Jeg må ofre det og få baller av stål for å gjøre jobben, og det er jævlig.
For ikke å nevne de kaotiske hormonene.
Å ja, jeg vet det. Unnskyld, Gordon. Jeg vet det.
Jeg stoler på deg.
Det vet du. Og jeg tror at du er på sporet av noe stort.
Stort.
- Drar Albert med dere? - Kan fugler fly?
- Lykke til. - Oppfattet, kompis.
- Takk, Bill. - Kom denne veien.
Det gjelder termostaten.
Den viser ikke hva som foregår når det ikke er noen her.
Vi har for det meste ikke fanger, men selv om vi hadde det-
-kunne de ikke se termostaten.
Så jeg fikk nylig en mann til å kikke på fyrkjelen-
- og sheriff Truman ville ikke svare på noen av spørsmålene mine-
-om hva som skjer når ingen er her.
Vi kommer tidlig, og varmen er fortsatt på.
Hva om vi kom enda tidligere? Ville varmen fortsatt være på da?
Er du ved en bråkete bekk, sheriff Truman? Jeg hører deg dårlig.
Fisker du fortsatt? Er du ved en skikkelig bråkete bekk?
Jeg hører deg dårlig, sheriff.
Jeg håper at vi kan ordne dette når du kommer tilbake-
- men akkurat nå er det veldig komfortabelt her inne.
Jeg må legge på, sheriff Truman, for det kommer folk inn hoveddøren.
Lucy... Lucy...
Du snakket med henne på telefonen igjen, hva?
Beklager, Andy. Vi mistet kontakten.
Jeg kunne ikke stå der ute i hele kveld.
Jeg hater mobiltelefoner.
- Hvordan er det mulig? - Legg på røret, Lucy.
Men du er oppe i fjellet og fisker!
Å, Punky. Punky.
11-71. 15-07.
Mottatt.
6-10. 10-07. Oppfattet.
- Hei, sheriff. - God kveld, Maggie.
- Hva foregår? - Det er ganske stille.
En krangel, to ordens- forstyrrelser og en fyllekjører.
Han registrerte jeg. Han blåste 2,5.
Han kunne ikke finne nesa si engang, enda mindre røre den.
Og det var forferdelig.
En gutt tok overdose på skolen. Dennis Craig.
Andy tok saken. Han snakket med foreldrene.
Lille Denny Craig...
Da ringeklokken ringte, reiste han seg aldri fra pulten.
- Hvor er Hawk? - I møterommet.
Mine herrer.
Bobby.
Nok en overdose. Lille Denny Craig.
Selv om jeg ikke har sett obduksjonsrapporten, gjetter jeg på-
- syntetisk narkotika fra Kina igjen. Var det noe på overvåkningskameraene?
Hjort, vaskebjørn, ekorn og en bjørn.
Om de kom ned fra Canada, hadde jeg sett dem.
- Jeg dekker alle stier. - Alle kjente stier.
Ja. Frank, jeg er så tissetrengt at tennene bak i munnen flyter.
- Vi møtes i møterommet. - Høres bra ut, sir.
Mobiltelefoner... Det betyr at de er mobile, Punky.
Sheriffen kan være i bevegelse. Det er ikke som telefonen din.
Han kan være i bevegelse og til og med kjøre mens han snakker.
Lucy...
Du er så dyktig i jobben din på alle andre måter.
Jeg forstår bare ikke hvorfor dette skjer-
-om og om igjen.
Jeg forstår det ikke heller, Andy.
Samle deg.
Jeg må gå og snakke med sheriff Truman.
Hun virker rar, men informasjonen hennes har alltid vært bra.
Så Margaret sier at det mangler noe-
- som har noe med spesialagent Dale Cooper å gjøre.
Og bare du kan finne det på grunn av noe med arven din?
Det var det hun sa, ja.
Jeg er her, sheriff Truman.
Bra, Andy.
Jeg føler meg litt bedre nå, sheriff Truman.
Jeg trodde at kubbedama var gal og ikke fikk komme inn her.
Det er på grunn av en slags tyggegummi.
Vel, jeg får vel tygge på det.
Det er nok, Chad.
Hun får beskjeder fra kubben sin.
Pinocchios venn.
God kveld, Chad.
Jeg går og tar en prat med furukongla mi.
Laura Palmer...
Fy søren, det vekker minner.
Unnskyld.
Hva handler alt dette om?
En beskjed fra Margaret Lanterman til Hawk angående agent Cooper.
- Cooper? - Spesialagent Dale Cooper.
Ja, jeg vet det.
Cooper var den siste som så faren min i live.
- Hva sa du? - Ja.
Noen dager etter at far døde-
- fortalte mor at Cooper hadde kommet til huset og snakket med far.
Cooper forlot byen ganske snart etter det.
Ingen har sett eller hørt fra ham siden.
Og far døde i brannen på stasjonen sin neste dag.
Vet du hva de snakket om?
Nei. Nei. Jeg aner ikke.
Det er en mann der ute. Han sier at han heter Wally Brando.
Wally? Er Wally her?
Sønnen deres.
Han sa at han ville vise deg sin aktelse, sheriff Truman.
Jøye meg.
Sheriff Truman, se hvem som er her!
Det er Wally. Vi er så glade. Han kom uanmeldt.
Hyggelig å treffe deg igjen, Wally.
I like måte, sheriff Truman.
Som du vet, er broren din Harry S. Truman gudfaren min.
Jeg hørte at han er syk.
Jeg kom for å vise gudfaren min aktelse-
- og ønske ham alt godt i tilfriskningen-
- som jeg håper blir rask og smertefri.
Det er en ære å treffe deg igjen.
Hjertet mitt er alltid her med deg-
- og disse bra folkene, foreldrene mine, som jeg elsker så inderlig.
Jeg var i området og ville vise min aktelse.
Takk, Wally.
Jeg kom også tilbake for å fortelle foreldrene mine-
- for dette har vært en sak som har bekymret dem dypt-
- at jeg har bestemt meg for å la dem gjøre som de vil med rommet mitt.
De ville... De vil lage et leserom til seg selv.
Så gode folk.
Det er så godt å høre, Wally.
Fortell oss hvor du har vært.
Familien min, vennen min...
...jeg har reist på kryss og tvers av vårt store land utallige ganger.
Jeg har kartet her i hjertet mitt ved siden av de lykkelige minnene-
- av de sorgløse dagene jeg tilbrakte som ung gutt...
...her i deres vakre by Twin Peaks.
Fra Alexandria i Virginia til Stockton i California-
- tenker jeg på Lewis og vennen hans Clark-
- de første hvite som så denne delen av verden.
Fotsporene deres har vært mine gater og streder-
-på mine dager på reisefot.
Skyggen min er alltid med meg.
Iblant foran. Iblant bak.
Iblant til venstre. Iblant til høyre.
Bortsett fra på overskyede dager.
Eller om natten.
Ja... Vel, Wally...
Det er hyggelig å treffe deg igjen.
Og...
...måtte veien heve seg for å møte hjulene dine.
Det er en flott vending. Takk.
Dharmaen min er veien. Dharmaen din...
Dougie, du er jo ikke kledd. Er noe i veien? Hva...
For Guds skyld, hva er det med deg?
Hør her, Mr. Drømmevever, gå på do, så får vi kledd på deg raskt.
Du er verre enn Sonny Jim.
Dougie, du har gått ned i vekt.
La meg stramme den til.
Og jakken ser ut som om den er to størrelser for stor.
Den svarte dressen fra i går passet deg perfekt.
Vi får ta den med til renseriet og kanskje kjøpe en til.
Ok. Knytt slipset ditt selv. Det får jeg aldri til.
Jeg må gå ned og gjøre ferdig frokosten. Skynd deg.
Sonny Jim, kom nå.
Sonny Jim, kom deg ned hit!
Her er kaffen din.
JEG ER DOUGIES KAFFE
Kaffe.
Dougie!
Hei!
INGEN TILGANG: MILITÆR AUTORISASJON KREVES
Du må se dette. Vi fikk et treff på avtrykkene fra den ukjente mannen.
- Hva er navnet? - Vet ikke. Det er blokkert.
- Ser du hvem som blokkerte det? - Militæret.
Å...
INGEN TILGANG: MILITÆR AUTORISASJON KREVES
Takk for at du møtte oss. La oss dra.
Vi er ikke engang i nærheten av Mount Rushmore.
Jeg tok med et bilde til deg.
Der er de, Albert. Steinansikter.
Agent Preston blir bilsyk.
Albert, vi er i South Dakota.
Kosakkene er i Russland.
Bilsyk!
Skal jeg stoppe?
Sto du opp med det gale benet først, Albert?
- Hva har vi? - Bilen hans kjørte av veien.
Han hadde kastet opp en slags gift. Han må ha spist lokalt.
De analyserer det på laboratoriet.
Eksponering til det sendte betjenten til sykehuset.
Oppkastet er fortsatt i laboratoriet. Dette er det vi fant i bagasjerommet.
Kokain, en maskinpistol og et hundebein.
Ingen ost og kjeks?
Jeg må be om unnskyldning på forhånd for Albert.
- Det er mannen deres, ikke sant? - Fordundre meg.
La oss snakke med ham.
Mine damer og herrer, jeg skal nå snakke med spesialagent Dale Cooper.
- Vi er like ved om dere trenger oss. - Takk, fengselsdirektør Murphy.
Det er veldig fint å treffe deg igjen, gamle venn.
Jeg har ikke sett deg på veldig lenge.
Nei, det har du ikke. Det er sant.
Gordon, jeg har virkelig savnet å tilbringe tid med deg.
Ja, Coop. Jeg har også savnet våre gode stunder sammen.
Hvor har du vært alle disse årene?
Gordon, jeg har jobbet under dekke alle disse årene.
Jeg har hovedsakelig jobbet med kollegaen vår Phillip Jeffries.
Phillip Jeffries?
Jeg må avlegge rapport til deg om dette arbeidet, Gordon.
Jeg skal fortelle hele historien. Alle dens vendinger.
Og jeg skulle gjøre det.
Jeg var på vei for å presentere det for deg.
Jeg var litt forsinket da bilen min skrenset-
-over veien og jeg havnet i ulykken.
Ja, Coop. Det var slik vi fant deg.
Jeg må avlegge rapport til deg, Gordon.
Jeg var på vei for å presentere den.
Jeg var litt forsinket da bilen min skrenset av veien-
-og jeg havnet i ulykken.
Jeg har lagt igjen beskjeder.
Hvilke beskjeder, Coop?
Beskjeder slik at Phillip vet at det er trygt.
Gordon, når skal du få meg ut herfra?
Coop, de fine karene her har skjellig grunn til å holde deg her.
Så klart, jeg vil bli frikjent i retten.
Veldig bra, Coop. Vi jobber for å føre deg hjem for samtalen vår.
Jeg har egentlig aldri dratt hjemmefra, Gordon.
Vi sees snart, gamle venn.
Vi kan holde på ham i to dager til uten å sikte ham.
- Han har vel ikke fått ringe? - Nei.
Murphy, jeg foreslår at dere gir ham hans private telefonsamtale.
Og jeg forventer å få høre alt om det.
Han skulle ikke til Philadelphia. Han kjørte vestover.
Folk som har kommet i kontakt med ham, har blitt fysisk syke.
- Føler du deg bra, Albert? - Jeg har det bra, Tammy.
- Og hvem er Phillip Jeffries? - Han er en tidligere FBI-agent.
Du har på deg mikrofon, Tammy.
- Du ba meg gjøre det. - Ja. Vent i restauranten.
Jeg føler meg bedre nå.
Albert, reaksjonen din i fengselet overfor Cooper...
Jeg har ikke sett dette før. Er det noe du vil fortelle meg?
Siden du spør, og jeg er virkelig lei for dette...
Jeg tillot at Phillip ga Cooper noe informasjon.
Cooper og Phillip? Hva i helvete?
Phillip Jeffries har vært borte i årevis.
Dette var for flere år siden. Han ringte meg.
Jaså, gjorde han det?
Jeg trodde at Cooper var i trøbbel. Det var det Phillip sa.
Det hastet, sa han. Cooper trengte informasjonen raskt.
- Snakket du med Cooper? - Nei.
Hvilken informasjon ville de ha?
Jeg fortalte Phillip hvem vår mann i Columbia var.
- Og? - Én uke senere ble han drept.
Albert... Albert.
Albert.
Dette vi så i dag med Cooper...
- Jeg liker det ikke. - Nei.
- Noe er galt. - Ja.
Det kan være ulykken, men jeg tror ikke det.
Albert, den lyden du laget med føttene på betongen-
-er som en kniv i hjernen min.
- Unnskyld, Gordon. - Albert, den er på full styrke.
Unnskyld, Gordon.
Jeg synes ikke at han hilste på rett måte, om du forstår.
Nei, det gjorde han ikke.
- Noe er veldig galt. - Ja.
Albert, jeg liker ikke å innrømme dette-
- men jeg forstår ikke denne situasjonen.
Nei.
Forstår du denne situasjonen, Albert?
- Blå rose. - Det kan ikke bli mer blått.
Albert, før vi gjør noe annet, må en viss person ta en titt på Cooper.
- Jeg er enig. - Vet du fortsatt hvor hun bor?
Jeg vet hvor hun drikker.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com