Hallå!
Hur många jackpotar?
Hittills? Tjugonio mega-jackpotar.
Jag är död.
Herr Jackpot! Herr Jackpot!
Säg mig vilken!
Tack!
Trettio nu.
Tack, herr Jackpot!
Tack! Tack, herr Jackpot!
Tack. Tack så mycket!
Tack!
Dougie!
Dougie, är det du?
Bill Shaker, Allied Chemicals.
Prövar du lyckan?
Bill Shaker!
Bill Shaker.
Dougie Jones.
Ja, jag heter Bill Shaker och du heter Dougie Jones.
Dougie, du är förbaskat snygg!
Har du gått ner? Ny frisyr?
Ursäkta, jag är bara så hungrig.
Jag har inte ätit sedan frukosten hemma.
Hemma.
Nu förstår jag inte, Dougie.
Vill du åka hem, Dougie? Är det det du menar?
Jag tror att han vill åka hem.
Hem.
Men var är ditt hem?
Han vet var hans hem är!
Så var är hans hem?
Var är hem?
Herregud... Lancelot Court!
Ditt hus har röd dörr. Det är så jag hittar dit.
Nära Merlin's Market. Inte långt härifrån.
- Långt härifrån. - Nej, inte långt härifrån!
Sex eller åtta dollar med taxi.
Taxi.
Det måste ha hänt nåt. Inte sant, Dougie?
Det står en radda taxibilar utanför.
Är allt som det ska?
Mår han bra?
Kul att se dig, Dougie!
Jag hoppas att han mår bra.
Jag tror inte att han mår bra.
Där är han!
Han är på väg härifrån!
Ursäkta mig? Herrn?
Ursäkta mig, herrn!
Hej.
Vill ni vara god och följa med mig?
Den här vägen.
Kom.
Ni hade väl inte tänkt gå härifrån utan era vinstpengar, herrn?
Herrn?
Kan vi hjälpa er med nåt?
- Ringa efter hjälp. - Ringa vem då?
Vem då.
Vi vill hemskt gärna hjälpa er.
Vill ni ha ett rum? Nåt att äta? En drink?
Lite sällskap? Vi bjuder på det.
Se oss som ett andra hem.
Hem.
Bor ni i krokarna? Var är ert hem?
Lancelot Court. Taxi.
Nej, ingen taxi! Vad heter ni?
Dougie Jones.
En limousin åt herr Jones!
Smithie, kör fram en limousin.
Men ni måste lova mig en sak.
Kom tillbaka och pröva er lycka här.
Snart. När ni vill.
Dag eller natt.
Eller natt.
Det stämmer.
Vi håller ett öga på er, herr Jones.
Det här är Lancelot Court.
Känner ni inte till adressen? Bara en röd dörr?
Röd dörr.
Saken är att det är svårt att se färger på kvällen.
Röd.
Nej, den är svart...
Som sagt, det är svårt att se färger på kvällen, så...
Där har vi den.
Där har ni er dörr, herr Jones.
Herr Jones? Herr Jones?
Herr Jones?
Då så.
Jag väntar här med er.
Fan!
De skrämmer vettet ur mig.
Dougie?
Är det du?
Dougie!
Var har du varit?!
- Vad är det här? - Frun...
han har varit på Silver Mustang, på egen hand. Jag körde hem honom.
Då åker jag.
Tre dagar utan ett ord?
Du har inte varit på jobbet-
- och du missade Sonny Jims födelsedag!
Gå in!
Vad har du haft för dig?
Varför ringde du inte?
Var kommer kostymen från?
Och vad är det för frisyr, Dougie?
Vad är det i väskan?
Dougie?
Dougie.
Dougie, det är...
tusentals...
och åter tusentals dollar här.
Varifrån kommer de?
Vann du dem på Silver Mustang?
Va?
Dougie!
Och säg inte att du vann jackpoten!
Herr Jackpot.
Har du vunnit dem?
Dougie?
Det här räcker för att betala dem.
Du kan...
vi kan...
Det här är den mest fantastiska...
fruktansvärda dagen i mitt liv.
- I mitt liv. - Ja.
Du ska få en macka...
och efter det en bit av Sonny James chokladtårta.
Vi sparade en bit till dig. Okej?
Dougie, jag är så glad att du är hemma.
Hemma.
Stabschefen kommer alldeles strax.
- Var är hon? - Hon avslutar ett möte.
Okej, Bill.
- Hur mår Martha? - Bara bra, tack.
- Löste hon det där med Paul? - Ja, ja.
Jag uppskattar att du minns det. Paul är på Nordpolen nu.
Där ser man!
- Slå dig ner. - Tack, Bill.
Denise.
Gordon.
Tack för att du kom. Vad gäller det?
Cooper! Vi har hittat honom.
- Var då? - I South Dakota, Denise.
I ett fängelse i South Dakota.
- Vi åker dit i morgon. - Jag hörde det.
Jaså, hur är det möjligt?
Tar du med dig agent Preston?
Ja.
Seriöst, Gordon?
Vad antyder du, Denise?
Jag känner dig, Gordon.
En vacker agent, knappt trettio...
Jag är gammalmodig av mig, Denise.
Innan du var Denise-
- när du var Dennis, och jag var din chef-
- och lät dig jobba undercover vid narkotikapolisen-
- kunde du vara både förvirrad och ostyrig.
Jag hade smuts nog på dig att fylla hela Grand Canyon-
- men använde inte så mycket som en tesked.
För du var och förblir en fenomenal agent.
Och när du blev Denise uppmanade jag dina kollegor-
- dessa clowner, att få ordning på hjärtat eller gå och dö.
Ja. Och som jag har sagt många gånger förut, Gordon-
-så kan jag aldrig tacka dig nog.
Agent Tammy Preston är av rätta virket, Denise.
Jag vet. Jag vet.
Jag talar mer som kvinna nu än som stabschef-
-för hela Federala utredningsbyrån.
Visst är det härligt att säga "Federala utredningsbyrån"?
Oförkortat?
Det får mig att rysa.
Man ryser, Denise.
Och Tammy...
Tammy är så vacker.
Vår federala utredningsbyrå har rum för fler än en vacker kvinna.
Åh, Gordon!
Det var snällt av dig.
Vanligtvis kan jag inte tänka så här.
Jag måste se förbi sånt och istället visa rejäl stake-
-vilket kan vara förjävligt.
För att inte tala om hormonerna.
Jag vet! Förlåt, Gordon. Jag vet.
Gordon, jag litar på dig.
Det vet du.
Och jag tror att du är nåt stort på spåren.
Stort.
- Följer Albert med? - Flyger fåglar?
- Lycka till. - Uppfattat, kompis.
Tack, Bill.
Den här vägen.
Det har med termostaten att göra.
Den visar inte vad som pågår när ingen är på plats.
Vi har oftast inga i häktet-
- men även om vi hade det skulle de inte se termostaten.
Så jag tog hit en person som tog en titt på pannan-
- men, sheriff Truman, han vägrade att svara på mina frågor om-
-vad som sker när ingen är här.
Vi kommer tidigt och värmen är på.
Men skulle värmen vara på om vi kom ännu tidigare?
Befinner ni er nära brusande vatten sheriff Truman? Ni försvinner.
Fiskar ni fortfarande?
Befinner ni er nära brusande vatten?
Ni försvinner, sheriffen.
Jag hoppas att vi kan lösa det här när ni är tillbaka på kontoret-
-men just nu är det bekvämt här.
Jag måste lägga på, sheriff Truman. Det kom precis in nån genom dörren.
Lucy! Lucy!
Pratade ni med henne i telefon igen?
Andy, jag beklagar. Det bröts och jag kan inte stå där hela natten.
Jag avskyr mobiler.
Hur är det möjligt?
Lucy, lägg på telefonen.
Men ni är ju i bergen och fiskar!
Åh, hjärtat.
1171. 1507.
Uppfattat.
610. 1007.
Uppfattat.
Hej, sheriffen.
God kväll, Maggie.
- Hur är läget i kväll? - Rätt lugnt.
En misshandel, två fyllor och en rattfylla.
Jag tog in honom. Han blåste 2,5 promille.
Kunde inte ens hitta sin näsa.
Jo, och en hemsk sak inträffade.
En pojke tog en överdos i skolan. Dennis Craig.
Andy tog hand om det. Han har pratat med föräldrarna.
Lille Denny Craig.
När klockan ringde reste han sig aldrig upp.
- Var är Hawk? - I konferensrummet.
Mina herrar.
Bobby!
Vi har ännu en överdos. Lille Denny Craig.
Även om jag inte sett obduktionsprotokollet än-
- så gissar jag på ännu ett fall med designerdroger från Kina.
Har du fångat nåt med övervakningskamerorna?
Älg, hjort...
tvättbjörn, ekorre och björn.
Om de tog vägen från Kanada så hade jag sett dem nu.
- Jag har koll på varenda led. - Varenda känd led.
Ja. Frank, jag är så pinknödig att mina tänder snart flyter.
- Vi ses i konferensrummet. - Det låter bra.
Mobiltelefoner...
är mobila, hjärtat.
Sheriffen kan vara på resande fot.
De är inte som din telefon.
Han kan röra på sig och till och med köra bil medan han pratar.
Lucy...
på alla andra sätt är du så duktig på ditt jobb.
Jag förstår bara inte hur detta kan inträffa om och om igen.
Jag förstår inte heller, Andy.
Samla dig nu.
Jag måste prata med sheriff Truman.
Jag vet att hon är udda men hon har alltid haft rätt.
Så... Margaret säger...
att något saknas.
Och det har att göra med agent Dale Cooper.
Och bara du kan hitta det-
- på grund av nåt med koppling till din härkomst?
Det är vad hon sa.
Jag är här, sheriff Truman.
Bra, Andy.
Jag mår bättre nu, sheriff Truman.
Jag trodde att kvinnan med vedträet var galen och inte tilläts vara här.
Det berodde på ett tuggummi.
Där har jag nåt att bita i.
Det räcker, Chad.
Hennes vedträ ger henne meddelanden.
Pinocchios kompis.
God natt, Chad.
Jag går och snackar lite med min tallkotte.
Laura Palmer?
Det väcker en del minnen till liv.
Förlåt.
Vad handlar det här om?
Ett meddelande från Margaret Lanterman till Hawk...
gällande agent Cooper.
- Cooper? - Agent Dale Cooper.
Jo, jag vet.
Cooper var den siste som såg min far i livet.
- Vad sa du? - Ja.
Ett par dagar efter min pappas död-
- berättade mamma att Cooper kom förbi för att prata med pappa.
Jag antar att Cooper lämnade stan strax därefter.
Ingen har sett honom sedan dess.
Min pappa dog i branden dagen efter.
Vet du vad de pratade om?
Nej. Inte en aning.
Det står en man här utanför.
Han säger att han heter Wally Brando.
Wally? Är Wally här?
Deras son.
Han säger att han vill framföra sitt deltagande till er, sheriffen.
Jösses.
Sheriff Truman, se vem som är här!
Vi är så glada att se honom så här utan förvarning.
Kul att se dig igen, Wally.
Detsamma, sheriff Truman.
Som ni vet är er bror Harry S Truman min gudfar.
Jag har fått höra att han är sjuk-
- och ville därför framföra mitt deltagande-
- och min förhoppning om ett hastigt tillfrisknande.
Det är en ära att träffa er igen.
Mitt hjärta är alltid här hos er.
Och hos dessa fantastiska personer, mina föräldrar, som jag älskar så.
Jag var här i området och ville framför mitt deltagande.
Tack, Wally.
Jag kom även hit för att låta mina föräldrar veta-
- då jag vet att detta har varit oerhört viktigt för dem-
- att jag bestämt mig för att de kan göra vad de vill med mitt rum.
De vill göra om det till ett gemensamt arbetsrum.
Dessa fina människor.
Vilken fantastisk nyhet, Wally!
Var har du varit, Wally?
Min familj, min vän...
jag har korsat detta storslagna land-
-åtskilliga gånger.
Jag har kartan här, i mitt hjärta.
Intill de glädjefyllda minnena av min sorglösa ungdom-
-här i er vackra stad Twin Peaks.
Från Alexandria i Virginia-
-till Stockton i Kalifornien.
Jag tänker på Lewis...
och hans vän Clark.
De första vita som såg den här delen av världen.
Deras fotsteg har varit mina huvudleder och bakvägar-
-under resans gång.
Min skugga är alltid med mig.
Ibland framför mig.
Ibland bakom.
Ibland till vänster.
Ibland till höger.
Förutom molniga dagar...
eller om natten.
Ja. Okej, Wally...
det var kul att se dig igen.
Och...
måtte vägarna resa sig för att möta dina hjul.
En vacker omskrivning. Tack.
Vägarna är min dharma.
Er dharma...
Dougie, du har inte ens klätt på dig!
Har det hänt nåt? Vad är det...
För Guds skull, vad är det med dig?
Sluta drömma, gå på toan och se till att få på dig kläderna.
Du är värre än Sonny Jim.
Dougie, du har gått ner i vikt!
Låt mig dra åt det...
Och kavajen är alldeles för stor.
Den svarta kostymen satt perfekt.
Vi får ta den till kemtvätten och kanske köpa en till.
Okej, slipsen får du knyta själv. Jag lyckas aldrig med den.
Jag måste springa ner och förbereda frukosten.
Snabba på.
Sonny Jim! Sätt fart!
Sonny Jim, kom ner nu!
Här har du ditt kaffe.
Kaffe!
Dougie!
Hej!
Vi har fått en träff på avtrycken som vi hittade på mordoffret.
- Namnet? - Vet inte, jag kommer inte åt det.
- Ser du vem som blockerat åtkomst? - Militären.
Tack för att ni tar emot oss. Vi åker direkt.
Vi är inte ens i närheten av Mount Rushmore!
Jag tog med en bild åt dig.
Där har vi dem, Albert.
Stenansikten.
Agent Preston blir lätt åksjuk.
Albert, vi är i South Dakota.
Kosacker lever i Ryssland.
Åksjuk!
Ska jag stanna?
Vaknade du på fel sida i morse?
Så vad vet vi?
Vi hittade honom när hans bil åkt av vägen.
Han hade kräkts upp nåt slags gift.
Han måste ha ätit av maten här.
De analyserar det just nu i labbet.
Polisen som kom i kontakt med det fick läggas in på sjukhus.
Som jag sa är spyorna på labbet.
Det här hittade vi i bakluckan.
Kokain, maskingevär och ett hundben.
Vad då, ingen ost och kex?
Jag ber om ursäkt för Albert.
Där har ni honom, inte sant?
Det var som självaste fan!
Vi går och pratar med honom.
Damer och herrar-
- jag kommer nu att tala med agent Dale Cooper.
Vi är längre ner i korridoren.
Tack, direktör Murphy.
Kul att se dig igen, gamle vän!
Det är kul att se dig, gamle vän!
Jag har inte sett dig på väldigt länge.
Nej, det har du inte. Det stämmer.
Gordon, jag har verkligen saknat att umgås med dig.
Ja, Coop. Även jag har saknat tiden vi tillbringade tillsammans.
Var har du varit i alla dessa år?
Gordon...
jag har jobbat undercover i alla dessa år.
Huvudsakligen med vår kollega Phillip Jeffries.
Phillip Jeffries?
Jag behöver berätta för dig om detta arbete, Gordon.
Jag ska berätta allt som har hänt-
-med alla förvecklingar och turer-
-och jag hade tänkt att göra det.
Jag var på väg för att rapportera till dig.
Jag låg lite efter i mitt schema-
- när min bil plötsligt åkte av vägen och jag var med om olyckan.
Det stämmer, Coop. Det var så vi lokaliserade dig.
Jag behöver berätta för dig, Gordon.
Jag var på väg för att rapportera.
Jag låg lite efter i mitt schema-
- när min bil plötsligt åkte av vägen och jag var med om olyckan.
Jag har lämnat meddelanden.
Vad då för meddelanden, Coop?
Meddelanden för att låta Philip veta att det är säkert.
Gordon?
När ser du till att få ut mig?
Coop, dessa gentlemän här har skäl nog att hålla dig kvar.
Jag kommer givetvis att frikännas av en domstol.
Det låter bra, Coop.
Du kan vara säker på att vi jobbar på att ta hem dig för vårt samtal.
Jag har aldrig riktigt varit hemifrån, Gordon.
Vi ses snart, gamle vän.
Vi kan hålla honom i ytterligare två dagar utan att väcka åtal.
Jag antar att han inte har fått ringa ett samtal.
Nej, det stämmer.
Direktör Murphy, jag föreslår att ni ger honom ett privat samtal.
Och jag vill veta allt om det.
Han var inte på väg mot Philadelphia. Han körde västerut.
Flera som kommit i kontakt med honom har blivit sjuka.
- Mår du bra, Albert? - Jag mår bra, Tammy.
Och vem är Phillip Jeffries?
En före detta FBI-agent.
Du har en mikrofon på dig, Tammy.
- Ja, för att du bad mig ha det! - Just det. Vänta på restaurangen.
Nu mår jag bättre.
Albert, din reaktion inför Cooper i fängelset...
Jag har aldrig sett den tidigare.
Är det nåt du vill säga mig?
Ja, eftersom du frågar-
- och jag kan inte nog betona hur ledsen jag är över detta...
Jag gav Philip tillåtelse att förse Cooper med viss information.
Cooper och Phillip?
Vad i helvete?
Phillip Jeffries har varit försvunnen i åratal.
Det här var många år sen, Gordon.
- Han ringde mig. - Jaså?
Jag trodde att Cooper var i fara. Det var vad Phillip sa.
Han sa att det var brådskande.
Att Cooper var i akut behov av informationen i fråga.
- Pratade du med Cooper? - Nej.
Vilka upplysningar bad de om?
Jag berättade för Phillip vem vår man i Columbia var.
En vecka senare var han död.
Albert... Albert.
Albert.
Det här vi såg i dag - med Cooper...
- jag tycker inte om det. - Nej.
- Nåt är fel. - Ja.
Det kan vara olyckan, men det tvivlar jag på.
Albert, ljudet du gjorde med skorna mot asfalten-
-är som en kniv mot hjärnan.
- Förlåt, Gordon. - Albert!
Jag har vridit upp den till max!
Förlåt, Gordon.
Han hälsade inte ordentligt om du förstår var jag menar.
Nej, det gjorde han inte.
- Nåt är väldigt fel. - Ja.
Albert, jag avskyr att medge detta-
- men jag förstår inte den här situationen alls.
Nej.
Förstår du den, Albert?
- En blå ros. - Den blir inte mer blå.
Albert, innan vi gör nåt annat-
- behöver vi be en viss person ta en titt på Cooper.
- Jag vet vad du menar. - Vet du var hon bor?
Jag vet var hon dricker.
Översättning: Joakim Troué www.sdimedia.com