To je še neizpovedana zgodba o najslavnejšem princu.
Vsaki gospodični vedno pomaga iz težav.
No, jaz ga zelo dobro poznam.
Vedno si je želel le, da bi se vsako dekle počutilo kot princesa.
Mu lahko zamerite? Ko je Trnuljčica utonila v 100-letni sen,
je bil on tisti, ki jo je prebudil.
Budna je! Vabimo vas na kraljevsko poroko.
Ko je Pepelka potrebovala soplesalca, je prišel kot naročen.
Čevelj se prilega! Vabimo vas na kraljevsko poroko.
Sneguljčico je rešil njegov poljub.
Urok je izničen! Vabimo vas na kraljevsko poroko.
A vsega lepega je enkrat konec.
In to ga je spravilo v zmešnjavo. –Zmešnjavo? Le preveč sem očarljiv!
Kako nama gre? Si ujel lepšo stran?
Nesmiselno vprašanje. Obe sta najlepši.
No, tako mi vsaj pravijo. –Dajva, to bo vaš poročni portret.
Nasmehnite se kot zaljubljeni moški. –Ljubezen?
Ko bi le vedel, kaj to pomeni. –Kako ste spoznali princeso?
O, ja, tistega trenutka ne bom nikoli pozabil.
Katero princeso pa imate v mislih?
Pepelka. Trnuljčica. Sneguljčica.
Vse tri princese. Dobrodošle pri Frizelliju.
Poročno torto potrebujem!
V štirih kraljestvih sodimo v sam vrh slaščičarjev. –Srčno upam.
Na mojem plesu ne bo nihče dremal. Razen mogoče mene.
Jaz se bom poročila s princem.
Ja, gotovo je princ, ko to v bistvu ni.
Moj preljubi pa je resnično princ.
In komu naj bi bilo to mar! –Pohitimo. Kmalu se poročim.
Kako kmalu? –Previdno!
Če se boš preveč mrščila, se boš namrščila v čarovnico!
In zrcalce bo zgovorno, zelo zgovorno!
Dame! V 40 letih sem spoznal, da se torta od torte razlikuje
kot ženin od ženina. Zato naj mi vsaka pove kaj o moškem,
ki jo je tako zelo prevzel.
DrSi predstavlja ZAČARANI PRINC
Pravijo mi ljubka deklica, ki se je ovenčala.
Njegovo je kraljestvo in res hud glas,
glas, ki se širi lahno do vas.
O-joj, o-joj, pa on ve, kako in kaj.
O, ne zavajam vas.
Zazre se v oči in te stopi.
Tako je lep in to za ves svet. Stavim dragulje, da njegova bom.
Ljubim njega smeh. Ljubim njega las.
Ljubim njega stil. Ljubim njega vljudnostnih manir.
To je ljubi moj. –Ljubi moj. –In samo moj.
Hočem ga ob sebi. Hočem ga ujeti.
Da bi prstan si nadela. Da bi krono si vzela.
To je ljubi moj. Ljubi moj. In samo moj.
Čist je hud in meja res ne pozna. –Nič ne razumem, a je smešen zelo.
Vseeno mi je, če oglasi se več ne.
Vse dokler me gleda, le z njim vidim se. Ker on je moj.
Ljubim njega smeh. Ljubim njega las.
Ljubim njega stil. Ljubim njega vljudnostnih manir.
To je ljubi moj. Ljubi moj. In samo moj.
Hočem ga ob sebi. Hočem ga ujeti.
Da bi prstan si nadela. Da bi krono si vzela.
To je ljubi moj. –Ljubi moj. –In samo moj.
O, o, o, o-joj! O, botra vilinska,
povej njegovi mami, da imam jo rada.
Ljubim njega smeh. Ljubim njega las.
Ljubim njega stil. Ljubim njega vljudnostnih manir.
To je ljubi moj. Ljubi moj. In samo moj.
Hočem ga ob sebi. Hočem ga ujeti.
Da bi prstan si nadela. Da bi krono si vzela.
To je ljubi moj. Ljubi moj. In samo moj.
On bo samo moj!
Hej! Očka! Kakšno jutro! –O, sin!
Kaj nisi že sit,
da te sovražijo prav vsi moški v tej deželi?
Preklinjam to vražje prekletstvo! Princ je ukradel mojo ljubezen!
Že, ampak se pa trudim ubežati damam.
Tako kot si prosil. Sanja se ti ne, kako zoprno je to prekletstvo.
Jaz se trudim vladati kraljestvu! Seveda vem!
Filip, nekoč boš postal kralj! Še vedno pa nisi izbral neveste.
To vražje prekletstvo moramo izničiti.
Do tvojega 21. rojstnega dne pa so komaj trije dnevi.
Zaročen sem s Trnuljčico, Pepelko in Sneguljčico!
Izberi torej eno! To ni ljubezen.
Ne vem niti, kaj beseda pomeni. Povej! Kaj pomeni?
Prišel je dan za tvoj pohod do zvezd. –Pohod do zvezd?
Na vrh ognjene gore moraš. Dala ti bo odgovor, ki ga iščeš.
Kot ga je dala meni in mojemu očetu pred mano.
Pohod do zvezd je pot, ki te naredi moškega.
Mene je popeljala do lepotice. Naj tvoja mati počiva v miru.
Žal sem takrat strl tudi srce svoji dragi vodički. –Nemeny Neverwish?
Ljubosumna je bila. Nemeny je postala najina sovražnica.
Čarovnija jo je posrkala. Zaobljubila se je maščevati.
Ne le meni, tudi ljubezni sami.
Ne bom pozabil dneva, ko se je to zgodilo.
To je bil dan tvojega krsta.
Prihaja, kraljevi krstni vilin.
Visočanstvo, v veliko čast mi je voditi kraljevi krst mladega princa.
Blagoslavljam vas in očeta pred vami.
Tebi pa, moj drobni lord. Od danes in za vedno boš …
Šarmer.
Preveč prahu! –Nemeny Neverwish?
Presenečen si videti, Filip. Obljubila sem, da se vrnem.
Kaj si naredila? –Kako se bodo zdaj metale pred tvojega sina.
Pravi lomilec src bo. Tako kot njegov očka.
Nobena devica, ki se bo zazrla v oči princa,
se ne bo mogla upreti njegovemu nasmehu.
Prepričana bo, da je princ njena prava ljubezen.
Eno za drugo. Srce bo ukradel vsakemu dekletu v deželi.
To bo vladavina strtih src.
Sončni zahod na 21. rojstni dan, bo prekletstvo naredil dokončno.
In na tisti dan bo ljubezen izginila. Za vedno!
Ne! Našel bom način, kako izničiti prekletstvo.
Izničiš ga lahko le na zadnji dan in to s poljubom prave ljubezni.
Straža! –Vaše veličanstvo? –Zgrabite jo!
Na zdravje! Nikar ne skrbite. 21 let ima časa, da najde ljubezen.
Ampak, kako? –Tako hudo že ne more biti.
Princ je! In poln je šarma! –Vsako dekle v deželi ga bo hotelo zase.
Bo sploh znal razlikovati med prekletstvom in pravo ljubeznijo?
O tem sva govorila že neštetokrat. Še vedno imam nekaj dni, da izberem.
Zmanjkalo je možnosti. Jaz sem brez moči,
sam se boš moral odločiti, Filip. –Sam? Kako?
Kako naj mu povem, da me je strah? Kako naj najdem nekaj,
česar niti ne razumem? Prava ljubezen?
Vsako dekle, ki sem jo srečal, je bilo hipnotizirano.
To ni ljubezen. Vse je brez smisla. Brez smisla.
Kako mi odmeva v glavi. Nisem vedel, da je v njej toliko prostora.
Kaj počne s stolom? –Rabiš le malo pomoči!
Zavoljo kraljestva! Ne vračaj se, dokler ne izbereš žene.
Reči, ki jih počneš za ljubezen! No, pa se podajmo tja do zvezd!
To pa bo zvezdnato!
Ti! Očisti pot! Ostali bodite pozorni! Tole bo trajalo!
Ena, dve, tri!
Illy. Tokrat si si pa zaslužila 20 odstotkov!
Prav, 40 odstotkov!
Daj, pokliči Čarlija!
Ti tam! Tatica! Stoj! Ona je! Leonora Quinonez!
No, zabave je konec. Dami, prišel je čas.
Stoj, tatica!
Moja je! –Pobegnila bo!
Zdaj jo pa imava!
IŠČE SE LENORA QUINONEZ NAGRADA
Se vidimo, fantje!
Ugotovi, katera izmed princes je moja prava ljubezen.
Sicer bo vsa ljubezen umrla in deželo bo za večno zajela tema.
Mala malica! Ne, ne, res bi pomalical!
Oprostite, moj lord.
Moja arabska princesa. Prišel je vaš duh.
Sobane pričakujejo. A ne vas.
Neris, dobil sem tvoje sporočilo. Rad bi, da se zazreš …
Tukaj sem! Da se zazreš v druge moške. V vseh smereh.
Zdaj res ne morem plesati. Se pa izjemno pozibavate.
Šarmer! –Glej jo, no! Mogoče kdaj drugič ali pa mogoče nikoli?
Zadnjič sva se spoznala, kajne? Ja, kar zabavno je bilo.
Ne potrebuješ princese ampak dobro kuharico.
S poti! Vem, da je nekje tukaj.
Pustolovski duh! Te oči! Nekaj moram reči! Reci kaj!
Kaj je bilo to? Še enkrat! Obraz morske deklice!
Ne! Glas muce! Moja glava je steklenica! Maslo in palačinke!
Kaj se dogaja? Stavka ne znam sestaviti!
In zakaj imam mehka kolena? Kje je moj šarm in zakaj ne deluje?
Reci nekaj smiselnega! Zelo lepo, dama moja!
Tole je lepo in tudi midva sva.
Mislim, da si nekam treščil z glavo. –Samo v stresu sem.
Nemeny. Vila teme, ki se bojuje proti ljubezni, grozi deželi.
A če stopim na pot do zvezd, ugotovim, s katero naj se
poročim in se zaobljubim, nas bo vse rešil. –Zaročen si s tremi?
Glej, tega nisem načrtoval, prav? Šarm v meni pač ne popusti.
Pravo prekletstvo je …
No, drugič se pač malo bolj potrudi. Hvala za ples, kolega.
Čakaj! To je pa bil čuden občutek.
Nihče ne stopi na to stran Frizellijevega pulta, razen …
Ste videli to žensko? –Mislim, da ne! Žal!
Oprosti!
Halo! A je kdo tukaj?
Nisem vas slišala, dekleta. Le naprej!
Vse tri smo prišle po poročne torte. –Še zadnje podrobnosti dodajmo.
Torej, blondinka, povej mi, kako sta se ti in tvoja ljubezen srečala?
Nimam veliko časa, a moj oče se je poročil s psihopatinjo,
ki ga je ubila, mene pa spremenila v deklo. –Jaz sem pometala!
Kaj? Še dobro, da je name pazila vila.
Res pa je, da se mi ni nikoli pokazala,
čeprav sem dolga leta ždela doma pred kaminom.
Kaj je pa naredila? Je poklicala socialno?
Prišla je na večer velikega plesa na gradu.
Dala mi je res lepo obleko, izjemen prevoz in čudovite,
a neizmerno neudobne čevlje. –Rada imam čevlje!
Ples pa sem morala zapustiti točno ob polnoči.
Še dobro, da me je moj bodoči mož uspel najti.
Očitno sem edina v kraljestvu, ki ima številko noge 37.
To je pa res ena hudo zmešana zgodba!
Ti, ki imaš kožo belo kot sneg. Kako si ti spoznala princa?
Ne poznam te, zato roke stran! Zlobna mačeha, me je skušala ubiti.
Zlobne mačehe so najhujše.
In potem me je sedem drobnih bradatih mož – rudarjev,
sredi gozda položilo v stekleno krsto. –To pa je čudaško!
Kakorkoli, takrat me je našel moj ljubi, šarmantni princ.
S poljubom me je obudil v življenje. –S poljubom te je obudil?
Ja! Stari dobri francoski poljub!
Veste, vse tri me malce plašite! Vseeno pa se,
z morbidno radovednostjo, sprašujem, kakšna je tvoja zgodba.
Na moj 16. rojstni dan, sem se ob kolovratu z iglo zbodla v prst.
Opozorili so me, da bom za večno zaspala, če se dotaknem kolovrata.
Groza! Kako točno določeno prekletstvo! –A, ne?
Kakorkoli, vile, ki so me vzgojile v gozdni koči,
so uspavale celotno kraljestvo. –Zakaj že?
Kaj pa vem. Kakorkoli, vsi smo spali sto let.
In takrat me je čisto moj princ nezavestno našel na tleh.
Naredil je, kar bi naredil vsakdo. –Je poklical zdravnika?
Se je pretvarjal, da te ne vidi in odkorakal, da se ne bi utrujal?
Ne. Poljubil me je. In pet sekund pozneje sva bila zaročena.
In kmalu me bodo okronali.
To pa so trije srečneži! Katera ima sliko?
Samo moj!
Upate, da se boste poročile z istim princem?
No, dame. Kaj naj rečem! Hvala za zgodbe.
Vso srečo želim in terapija ne bo škodila.
Čudno! Kako je to prišlo sem?
Srednjeveški zločin v času srednjega veka!
Trnuljčica – oropana! Kralj Lepi gre v tožbo!
Pepelka – oropana! Vilinska botra razkrečena!
Sneguljčica – oropana! Godrnjavko, ustanovitelj rudnika, vložil tožbo.
Škandal! Vse tri oropane princese so zaročene z istim princem.
Kako? Zakaj? Berite! Šarmantni gre na Potovanje do zvezd!
Napoved preživetja? Oblačna! Skladišče vzmetnic ima razprodajo!
Ja, to je ona, pekarska vlomilka! –Malce bom legla.
Tujci, ki ropajo? Veliko varneje je v gozdu!
Pa smo vas ujeli. Tatico, ki je ukradla zaklad.
Oprostite, a bilo je prelahko! –Ukradla bo princa. –Očka, moj je!
Ja, ljube moje! Delam na tem! –Sem mislila, da imam jaz probleme!
Prekletstvo šarmerja! –Ja, precej vražja čarovnija, kajne?
Neverwishina magija. Težko jo je izničiti, a se bom potrudila.
Brez skrbi, ko bo ura odbila 12, bo spet vse po starem.
Tik-tak čarovnija ure sploh ni nobena čarovnija.
Princ se podaja na Pot do zvezd! Saj vem.
Videla sem može, dvakrat višje, ki je niso preživeli.
Imate pa vsaj sliko za spomin. –Če bo umrl, se ne bo nihče poročil.
Samo malo. Obstaja mogoče kakšna možnost za dogovor?
Namesto zapora? Lahko bi me prepričali.
Tatica, ti boš varovala princa. –Jaz? Prav!
Če me spustite, bo princ preživel Pot do zvezd.
Ampak nisem poceni. Odšteli boste bogastvo v zlatu.
Bodo pa tri skrinje zlata dovolj? –Pa smo dogovorjeni!
Trije polni vozovi zlata. Nobenih zadolžnic.
Sprejemam samo zlato. Samo na Ognjeno gora ga spravim?
Tam bo moral izbrati nevesto.
Na Ognjeno goro ga bom spravila. V treh dneh.
Ti greš po glavni cesti, midva pa po varnejši poti.
To bo njegova pot do zvezd. Po mestu so izobešene moje slike.
Zamaskirala se bom. Tri dni.
Zmenjeno! Kam je izginila?
Brke mi je ukradla!
Rabelj! Sekira vključena!
Brezdomec! Varstvo otrok - sprejemam samo zlato!
Prodajam samostojno kosilnico!
Učne ure mečevanja! 20 let izkušenj. Enoroki.
Išče se Leonora Quinonez. Nagrada zagotovljena.
Menda se podajaš na Pot do zvezd! Rabil boš dobrega vodiča.
Srečo imaš. Jaz zelo dobro poznam tisto Pot do zvezd.
Lahko bi bil, saj veš, tvoj vodič.
Razmišljal sem, da bi za vodiča najel enega teh lopovov.
Ta je preveč agresiven. Imuna je bila na ves moj šarm.
Povej, si predstavljaš, da bi potoval s kom takim?
Ne! Nikoli, čisto nikoli!
Srečo imaš. Življenje na brezpotjih te naredi malo norega!
Praviš, da si vodič? –Bolj "ta pravi" vodič.
Sploh pa grem v tisto smer! –Princ Filip Šarmer.
In jaz sem Lenny.
Lenny.
Ja, ime mi je Lenny.
Takoj odrineva!
Torej, Lenny, kaj bo za večerjo?
Prosim? –Večerja. Obrok, ki pride za kosilom in pred spanjem.
Ti mi povej? –Nerodno.
Mislil sem, da si že takoj opazil. Jaz sem princ. Saj veš …
Prav imaš. Res nerodna reč. Mislil sem, da si že takoj opazil,
da mi je vseeno. –Predlagaš, da poskrbim sam zase?
Samo če si lačen, vaše visočanstvo. –Norčuješ se iz mene.
Lahko bi se vzel v roke. –Jasno. Ljubosumen si.
Nate? –Jaz sem princ na častnem podvigu.
Ti si pa tat, nesposoben ljubiti drugega kot dragocenosti.
Kako se ti je uspelo zaročiti s tremi princesami?
Zabavno ravno ni.
Če se rodiš kot princ, se moraš poročiti s princeso.
Najti moram tako, ki me bo ljubila. Tako bom rešen prekletstva.
Zato zaprosim za roko eno za drugo.
Nočem ukrasti ljubezni, hočem si jo zaslužiti.
Razsvetli me, Casanova.
Ko jih rešiš? Zakaj jih moraš poročiti?
Me res ne poslušaš? Trenutek.
Princ! –Nikjer ni torej prave ljubezni?
Ta bo prišla, ko odkrijem, katera mi je usojena.
In, katera trenutno vodi? –Mogoče tista s čeveljčkom.
Pepelka. Ko sva se srečala, je odštevala minute.
Zdaj pa … Nikamor se ji ne mudi.
Kako dolgo bo še trajalo? –Nekaj časa?
Tik-tak, stari! Nekje je vedno polnoč!
Nisem ravno Da Vinci. Veš, da je pravno izumil novo vrsto.
Mogoče hitrejše portretiranje? Hitro sušenje?
Nujno moram h krojaču! –Zanje boš dal tudi življenje?
Moram! Prava ljubezen za moje ljudi, ki so v nevarnosti.
Pot do zvezd sestavljajo tri nemogoče naloge.
Prva: prečkaj pot, koder je nemogoče.
Druga: preživi smrtonosni napad.
Kakšen pretep!
In tretja: obvladaj neobvladljivo zver!
Gledališče senc! –Zveni naporno.
Kaj ti govorim! Vseeno pa ni huje od kraje in zbiranja zakladov.
To je mogoče moja ljubezen. –Ni mogoče.
Zlato te ne more nikoli ljubiti. Ne more te osrečiti.
Zakaj pa ne? Izpolni lahko vse tvoje pogoje.
Ne vse, obstaja še četrti, glavni pogoj.
Oba zaljubljenca morata slepo zaupati eden drugemu.
In ker zlato in dragulji tega ne zmorejo,
na koncu ostaneš le ti in tvoj zaklad. Sam ostaneš.
Dvajset let sem čakala,
zdaj pa, le še dva sončna zahoda in prekletstvo bo dokončno.
Takrat in samo takrat boš občutil uničujočo moč mojega prekletstva.
In, Lenny, kako je s tabo? Imaš kakšno simpatijo v življenju?
Ne. Midva si nisva niti malo podobna.
Tega ne moreš razumeti. –Poskusi.
Odraščal sem na morju, ki me je naučilo, da ne smem nikomur zaupati.
Nikomur? –Nikomur. Kdor se tega drži, ostane živ, a nima prijateljev.
Prijatelji? Slišal sem že zanje. Ampak mi jih oče ni dodelil.
V spanju govoriš! Si vedel to? –Res? In kaj govorim?
Veš, ne vem točno, ampak mislim, da te je lovila jezna množica.
Točno! Množica me v spanju res lovi.
To se je začelo z mamino smrtjo. Končalo pa se bo,
ko najdem pravo ljubezen. Včasih sanjam palačinke.
Skrivnostno!
Charlie? Kaj je, punca?
To ni dobro.
Kaj se dogaja?
Kaj je to? –Lenny!
Drži se!
To sploh ni dobro.
Zadeva bi me skoraj ubila. A si videl?
Ja, vem! Cela dolina je oživela.
Si kdaj streljal z lokom? –Jasno.
Super. Tam!
Nisi rekel, da znaš streljati z lokom?
Ne, rekel sem, da sem že streljal z njim.
In to enkrat.
Primi uzde!
Nikoli nisem vozil, zato …
Prav! Že vozim!
Vsa čast!
Kaj delaš? –Pojma nimam. Nikoli še nisem vozil te reči.
In tako je Šarmer umrl. Konec.
Ali pa mogoče ne!
Noro!
A veš, kaj je bilo to? Veš, kaj je bilo to?
Ja, zaboj poln zlata, ki je padel v gozd pobesnelih plezalk.
To je bil prehod, ki ga ne moreš prečkati. Kako vznemirljivo.
Tu imaš! –Bolj razburljivo, kot če bi to opravili služabniki?
Razumem, kaj govoriš in prav imaš.
Ovire v življenju sem vedno prebrodil na tujih ramenih.
Danes sva jih prebrodila skupaj. Brata v orožju. In bilo je izjemno.
Samo poglej, kako mi uspeva. Prava ljubezen bo moja.
To je moja usoda. Poln sem življenja.
Ti pa! Neverjeten si. –Kaj bi rad? Poljub?
Kaj si rekel? –Šala! Jaz sem, saj veš, čisto pravi moški!
Možakar in pol! –Ja. To. –Stari!
Nauči me uporabljati tole. In lok in voz.
No, mogoče ne vozu. Ostalo pa! –Zakaj sploh nosiš sabljo?
Zato ker izgleda super? Tukaj imaš, barabin.
Barabin? Resno?
Tega ne prenesem več. Takole ne boš obvladal nasprotnika,
niti namišljenega ne. Glej mene. Sablja ni modni dodatek.
Enako kot s svojim nasmehom je. Pazi, kam ga usmerjaš. Tako.
Kakšen je občutek? –Dober! Zelo dober!
Napad!
Glej, Princ Šarmer bi se res rad prebil skozi pot do zvezd
in izničil prekletstvo.
Kako ljubko.
Ampak, kaj je to? Ženska ga spremlja na poti?
In ona je imuna na njegov šarm?
To je nedopustno!
Čudno. Prisegel bi, da …
Očitno bova šla tod.
In, kako dobro poznaš princese?
Recimo tisto malo zaspanko?
Dekle, ki je spalo in se je končno zbudilo!
Trnuljčica je polna energije.
Po 100-letnem spancu se je prebudila živahna.
Pripravljena na življenje.
Halo? Ljuba?
Se je spet ponovilo? –Ostani v tej pozi.
Kaj pa, če poziram na zofi?
Ali pa na postelji? –To ni pametno.
Kaj pa, če bi objemala ovco? Dve ovci? Tri ovce?
A spet?
Lahko se seveda motim. Veš, kaj potrebujeva?
Izumili so nekaj, čemur pravijo kompas.
Kjerkoli si, igla kaže sever. –Na morju so nam bile dovolj zvezde,
ki so nam kazale smer. Življenje na morju.
Sliši se kot huda pustolovščina! –Pa ni! To je naporno delo
in oči moraš imeti vedno na hrbtu. Nismo vsi šarmerji kot ti.
Kaj morem, če sem preveč šarmanten! –Kaj? Prosim te.
Princese me ne bodo večno oboževale. Izničil bom prekletstvo. –Kako?
Košček sestavljanke, ki še manjka, je nekje tukaj.
In ti temu praviš načrt? –Zakaj si tak pesimist?
Zakaj si tak optimist? Izgubila sva se.
Že, ampak vsak najin korak, je novo upanje.
Samo ta korak ne.
Kaj je to?
To so Matilije. –Matili-kaj?
Gozdno pleme divjih velikanov. Preživel ni nihče, ki jih je srečal.
Samo malo. Če ni preživel nihče, kako sploh veš, da obstajajo?
O tem nisem nikoli razmišljal.
Mrtva sva.
Lenny, prijatelj, brez skrbi.
Vse je kul.
Kako ste moje preljube rožice?
Včasih je lahko prekletstvo
tudi blagoslov.
Kdaj se začne žur? Moram kaj prinesti?
Naj se zabava začne.
Če radi jeste ljudi, potem začnite vreščati!
Takole, to je samo za dame!
Naj slišim, kako kruli želodec! Hudo gibčne so!
Huda špangica! –Neuničljivo bodalo Matilijev.
Pred več sto leti so ga kalili na Ognjeni gori.
Za moža poglavarke!
Naj se maziljenje začne! –Maziljenje?
Jasno. –V normalnih okoliščinah bi bil od pete do glave
premazan s svetim oljem prednikov. A ker se ne moremo odločiti,
katera te bo mazilila, se bomo menjale.
Veliko maziljenja.
Kaj pa moj prijatelj? –Tisti grdi? S slabimi brki?
Njega ne bomo mazilili. A ker se danes ženiš,
ga ne bomo niti pojedle. Do zajtrka.
Kako velikodušno. Kje pa je? –S pol-prerokinjo.
Pol-prerokinjo? –Slepa je samo na eno oko.
Zato pol ugane, pol pa ne.
Tukaj si na misiji ljubezni. –Ljubezni? Ja, tehnično.
Šarmerjevi, ne moji.
Iščeš nekoga, ki je zapustil ta svet. –Kaj? Ne.
Srce si za vedno zaklenila v temnico duše in odvrgla ključ.
Rada pleteš. –To pa ne.
Na samem robu izdaje si, tako silne,
da sami ljubezni grozi propad. –Izdaja je zelo težka beseda.
Ko se vrneš domov, boš odšla v samostan. –Ne.
Omamljeni žar tvojih upov se bo kmalu razplamtel.
Dovolila si, da se te je nekdo dotaknil.
Prebudil se je dvom o tistem, kar veš o sebi.
V redu, mogoče. Na nivoju, ki ga ne kontroliram.
Upam, da se bom naučila ljubiti? –S poljubom prave ljubezni.
Nikomur ne zaupaj, poljub prave ljubezni ne obstaja!
Ne zvenim tako. –Imaš pa prav.
Ljubezen te ne more rešiti, če ji ne dovoliš.
Kaj ni ljubezen izmišljotina? –Ja, ja, Vse vidim.
Je to konec?
Boš izgubila tudi ta košček sebe?
Ker povedala nisi, padaš v brezno,
v brezno brez dna.
Lahko si zatisneš oči,
spodviješ lahko rep
in dvigneš roke od vsega.
A delček tvojih sanj,
to vidim tudi jaz,
ne bo izginil.
In jaz v tebi vidim silno moč.
Nikar se ne predaj.
Za nasmehom skrivaš laži,
pusti krinki naj le gre.
Obrambe ni, zidovi se rušijo.
Vse se ruši.
Slišim tvoj glas. Odrekaš se ljubezni.
Izgubljaš upanje.
Ljubezni praviš ne. Lahko si zatisneš oči,
spodviješ lahko rep … Ne obupaj.
Čakaj! Še eno vprašanje imam.
Je mogoče,
da je šarmer moja prava ljubezen?
Ja. –Res? –Ne.
Pol-prerokinja! –Vroča roba!
Dame, prosim vas! To žgečka!
Spolzek kot milo!
Pustite me, prosim. Nisem vas hotel prizadeti.
Izničil bom prekletstvo, če bi samo …
Kaj? Kje sem? Kaj je bilo?
Ili? Kje je Lenny?
Rešiti se je najina stvar.
Bodalo? Dobra ideja.
Se bova že česa domislila, prijatelj moj.
Ili!
Siješ kot sonce. –Hvala. Po vsem tistem maziljenju.
Pridi. Zbežati morava. Poglavarka in jaz se ženiva,
ti si pa poročni zajtrk. –Zato me je torej marinirala vso noč.
Pikantno. V bistvu ni slabo. –Res?
Terijaki?
Veš, da imaš najlepše oko! Adijo!
Hitro! Zbežala bosta! Pobegnila bosta ali pa ne bosta.
Povzpni se!
Ne, ne! On je moja prava ljubezen!
Ustavite ga! Neuničljivo bodalo ima! –In naš zajtrk!
V bistvu sva imela v načrtu tudi preživeti smrtonosni napad.
Pot do zvezd! Torej verjameš!
Lenny! Stari! Res si težek! –To je konj!
Našel sem baklo! –To je moj gleženj!
Z nečim si morava posvetiti. –Nisem mislil tega!
Samo moj mora biti!
Ti si moj! Moj! Samo moj!
Drugega izhoda ni. –Ti in jaz za vedno!
Za vedno! Za vedno! Za vedno!
Tako se ne sme končati. –Zakaj ne?
Ker se je tvoj oče domislil teorije o tem, kako najti ljubezen?
Ne, zato ker ne bom umrl tukaj. Vsaj danes ne.
Ne danes. Pol življenja sem zafrčkal, dovolj je bilo!
Hotel sem videti piramide! Očitno jih ne bom.
Od nekdaj sem mislil samo nase. Rad bi izničil to prekletstvo.
Želim si srečnega zaključka. Za nas vse.
To si želim tudi jaz.
Veš, nekaj ti moram povedati. V bistvu … Jaz … Veš, nisem …
Glej!
Hvala. –Zakaj?
Rešil si me. –Skoraj na cilju sva. Neveste pa še nimam.
Točno. Princeske. Kaj pa Sneguljčica?
Sneguljčica. Težko otroštvo je imela.
Čarovnica ji je podtaknila strupeno jabolko.
Nikoli pa ni nehala zaupati ljudem.
Se lahko obrneš? –Ne, ne bom obrnila hrbta oknu.
In z neznanci ne govorim. –Slikar sem!
Ali pa mogoče čarovnica! –Ne! Ne, sem slikar.
Si slišal?
Drobne nogice. –Bi poskusila z rekvizitom? Kaj praviš na jabolko?
Ne bom jabolka! –Čakaj!
Ja, pravi zaklad! –Ja.
Greva naprej. Stari!
Torej, ljudožercem sta ušla.
Izjemen in nepričakovan razvoj dogodkov.
A ne bo tako lahko, ko bosta soočena z lastnimi izkušnjami.
Moj je!
Vzela bom tudi tega in tega tudi. Vzamem tudi tega!
Vzela bom tudi tega. In tega prav tako!
Tale bo vsekakor moj. –Se ti to res zdi pametno?
Ne smeva dovoliti, da naju skušnjave zapeljejo.
To je samo barvasti kamen, Lenny. Greva!
Vzamem nazaj. To ni barvasti kamen! Ni kamen!
Moj je!
Pazi!
Temu pa jaz pravim nepremagljiva zver!
No, greva! V napad!
Si v redu?
A se hecaš! Točno to sem potreboval.
Poslušaj, karkoli se bo zgodilo, ne smeš mi pomagati!
Čakaj! Pa se ja ne misliš s stvorom boriti sam?
Če hočem priti do zvezd, se moram!
Ne, ne! Oprosti! Ne morem stati in gledati, kako te mrcvari.
Lenny! Prisezi.
Dam ti častno besedo.
Udarjam namerno! S spoštovanjem!
Ne uporabljam besede "podlež"!
To sem si drugače predstavljal.
Nisi ženska nepremagljiva zver, kaj?
Hej, ti! Pridi sem! Bori se!
Dajmo! Rad bi dosegel zvezde!
Zdaj te pa imam! Moja si, zver!
Nerodna reč!
Dragulj. Nazaj ga hoče. Pazi!
Mislim, da iščeš tole.
Uspelo mi je! Uspelo mi je!
Ni mi uspelo!
Glej ga, no.
Ja, zares bo umrl. Zaradi ljubezni.
Lenny!
Mislim, on to res verjame.
Je v tisto, čemur sem se že davno odrekla, dovolj le verjeti?
Lenny!
Verjeti navkljub vsemu.
Prosil sem te, da mi ne pomagaš, ampak … Na pomoč!
Mogoče je pa on nekaj več od navadnega princa, ki išče princeso.
V imenu vsega, kar ti je ljubo – pomagaj mi!
Šarmer!
To!
Tudi ti si mi ljub!
Daj taco! –Uspelo mu je!
Obvladal je neobvladljivo zver z manjkajočim delom.
Je on del, ki mi manjka? Ne, to je bedarija.
Ampak … Kaj pa če …
Prepričati se moram. Če ga jutri na Ognjeni gori predam princesam,
ne bom nikoli vedela, ali lahko ljubi mene.
Nevarnejša je, kot sem si mislila.
A srce, zaklenjeno tako dolgo,
je lahko krhko in zlomiti ga, ni težko!
Spominek imam zate! Kar vsuli so se ven.
Si videl?
Kje je Lenny? Kaj je to?
Ob osmih pridi k Stari koklji.
Prekletstvo hudo je,
rado zlomilo bi me.
Prekletstvo hudo je
za tebe in za vse.
A vsakič, ko zgrmim po tleh,
z globino besed pobožaš me
in duši moji vrneš smisel.
Ob tebi stojim in se življenja učim.
Nihče streti te ne zna, kot da imel bi srci dve.
Ti učenke si učitelj in krila mojega srca.
Ustraši te prav nič. Čaroben si,
čaroben si, ljubi moj.
Ti si rešitev, tista prava resničnost si.
Tukaj, ves krasen. Si morja in neba modrina.
Tu, tam, vsepovsod.
Si nekdo, ki mu je mar.
Nihče streti te ne zna, kot da imel bi srci dve.
Ti učenke si učitelj in krila mojega srca.
Ustraši te prav nič.
Čaroben si,
čaroben si, ljubi moj.
Ustraši te prav nič. Čaroben si.
Čaroben si, ljubi moj.
Oprostite. Stara koklja?
Dobrodošli pri Stari koklji. Poskusite našo mastno juho.
Ste hoteli vstopiti? Odgovori mi na tri vprašanja.
Velja. –Koliko ljudi si pripeljal s sabo?
Dva. –Imate rezervacijo?
Ja, mislim. –In kako boste plačali?
Ne jedo princi zastonj?
Z gotovino!
Dobrodošli pri Stari koklji! Prišel si prvi.
Naj vas odpeljem do mize. –Prosim.
Vražje prekletstvo! Zlij se.
Pazi!
Bodi kul. Ne glej v oči. Izberi princeso – nujno!
Čudovito, čudovito, enchanto!
Kar naprej. Naša specialiteta nocoj je žolca.
Žolca.
Enkrat sem imel tudi kolena prav takšna.
Le kaj se je zgodilo s tisto lepotico? Čevapčiče bom naročil.
Dame, princ Šarmer potrebuje družbo.
Kar bo, bo.
To je moja zgodba.
Zdaj ko sem obvladal neobvladljivo, si moram izbrati princeso.
Ampak, katero od treh? Jutri se poročim.
Kako sem neumna.
Kaj se sploh grem? Vedno bo hotel princeso.
Jaz nisem plemkinja.
Ne!
Od zdaj naprej bo tako, Ili. Pospremiva ga do gore,
vzameva denar in konec. Nikomur ne zaupaj.
Še najmanj pa srcu.
Boli, kaj?
Želela tega si nikoli nisem.
Zdaj preteklo je za vedno tu.
Pazi se, naprej ne glej.
Zlomljeno več celo ni.
Ognjena gora! Tukaj smo! Kje si bil včeraj? Ni te bilo.
Premislil sem si. –Si v redu?
Brez skrbi. –Prav.
Moral bi priti. Tista restavracija je bila pravi izziv.
Pripovedoval sem o najini poti in se spomnil besed dekleta,
ki sem ga srečal pred Potjo do zvezd. –Res? Katerih besed?
Naj pozabim na preteklost, na svoje dvome, nezrelost.
Danes moram biti iskren in zaupati srcu.
Najti moram pot, kot kompas.
Glej, da ne pozabiš na kaj dragocenega!
Je to zato, ker sem zmazal palačinke? –Ne.
In kavo? –Ne. –Prestice? –Ne. –Še dobro.
V samo treh dneh si postal moj edini pravi prijatelj v življenju.
Prijatelj? Prava ljubezen? Izbrati nevesto?
Veš, s temi besedami razmetavaš, kot da veš, kaj pomenijo.
Razočaral te bom, prijatelj. Pojma nimaš!
Pa ti? Ti, ki ne zaupaš nikomur? Ti razumeš?
Ne, tudi jaz ne, a se ne pretvarjam.
Če moraš izbrati princeso, jo izberi.
A toliko, da veš, če bi nekoga res ljubil, bi gledal samo njo.
Če bi nekoga res ljubil, bi razdrl druge zveze,
preden bi jo zaprosil. Če bi nekoga res ljubil,
bi vedel, kako krut si, ko njej ali komer koli drugemu,
dovoliš misliti, da te lahko ljubi. –Odločiti se moram, Lenny.
Čas se je iztekel. Glej, da se tudi tebi ne izteče.
Ne odlašaj predolgo s piramidami.
Glej! Končno je tukaj! Vsaj v enem kosu je ostal.
Lenny, o čem govori? –Tvoje plačilo.
Upam, da je s tem najin dogovor izpolnjen.
Čakaj. Kakšen dogovor?
Da te živega in zdravega popeljem po Poti do zvezd.
Nihče ni verjel, da ti bo uspelo, niti jaz ne.
Mislil sem, da sva prijatelja. Vsaj enkrat povej resnico.
Prav.
Ves čas je bila on! To je pa čudno. Ljubezen je slepa.
Prosim, zberi se. Straža!
To je moj obraz!
Ta nenavadni občutek. Res ne razumeš?
Prečkala sva, česar se prečkati ne da – skupaj!
Preživela sva smrtonosni napad – skupaj. Premočno!
In potem sem te, čisto sam, rešil pred podivjano zverjo!
In potem si ji glede vsega slepo zaupal! –Ne.
Ni bilo tako. –Jaz sem zaupala tebi. Res sem.
Zaupala sem ti in verjela vse tiste neumnosti o pravi ljubezni.
Zato sem te povabila v Staro kokljo.
Hotela sem ti povedati. –Da mi poveš? Kaj?
Da te …
Veš, kako? Pojdi h kateri od zaročenk. –Ne!
Moja prava ljubezen je ta zaklad. –Lenora!
Izgubil jo bom.
Lotimo se dela. Dame!
Pozor! Princ Šarmer! Čas je, da izbereš pravo ljubezen.
Da osvobodiš ostale svojega prekletstva.
Boš izbral Trnuljčico? Sneguljčico? Ali Pepelko?
Izberem …
Nobene nočem. –Kako? –Kaj?
Žal mi je. Nikoli nisem vedel, kaj je ljubezen. Zdaj vem.
Četudi ste vse lepe, sem našel pravo ljubezen.
A ona je izbrala zaklad in ne mene.
Občutiti ljubezen in jo potem izgubiti.
To je resnično prekletstvo.
Tega ne ljudem ne morem narediti. Uničiti vso ljubezen.
Če za prekletstvo ni zdravila, mora prekletstvo umreti z mano.
Moja ljuba, ljuba Valerija.
Pišem ti v svoji poslednji uri, da te osvobodim,
da boš lahko poiskala ljubezen, ki si jo zaslužiš.
Našel sem svojo ljubezen.
Bodi svobodna in si poišči svojo. Filip.
Draga Vanessa. Pišem ti v svoji poslednji uri …
Nesprejemljivo. Prestolonaslednik si.
To moram storiti, oče. Nima me smisla ustavljati.
To preprosto ni v redu. In za povrhu na tvoj rojstni dan.
Prav zato moram to storiti danes.
Umreti moram pred sončnim zahodom.
Le tako bom ljudi odrešil prekletstva.
In kaj je vse to? –Želim, da razumejo,
da me v resnici niso ljubile. Začutil sem, oče.
Začutil sem ljubezen! In potem sem jo v hipu za vedno izgubil.
Vedeti mora, da sem jo pred smrtjo začutil zahvaljujoč njej.
Poskrbel bom, da bodo pisma odposlana.
Postal si izjemen človek. Plemenit kralj bi bil.
"Draga moja Valerija." Valerija?
Šele zdaj razumem, da ljubiti pomeni slepo zaupati.
Našel sem pravo ljubezen.
Mene!
Mene, kajne?
Razumeš, kaj to pomeni? On verjame!
Rešiti? Pred čim?
Greva!
Predstavljam vam, še zadnjič, princa Šarmerja!
Izniči prekletstvo! –Nikar!
Uničil si mi ljubezen! –In predstavljam vam tudi osamljeno
Trnuljčico!
Precej slabovoljno Sneguljčico!
In za čevelj predaleč od moža … Pepelko!
Nekaj bi na hitro rekel.
Tišina, prosim, dame in gospodje. Tišina!
Naš princ bo nekaj povedal. –Hvala!
Izjemno prijazen si, čeprav ubijaš ljudi.
Delo je delo, nisem mu predan, sem pa nadarjen zanj.
Dobri ljudje. Pred vami stojim na odru smrti.
Strtega srca in izmučene duše.
Želim, da veste, da končno razumem bolečino
in hrepenenje, ki sem ju zanetil. Žrtvoval se bom,
da se boste ponovno združili v ljubezni. –To počne za nas.
Res lep govor. Je pa občinstvo precej zahtevno.
Saj veš smrt pa te reči. –Smo že pri tem delu? –Žal.
Bi lahko potisnil glavo skozi tole zanko tukaj.
Odlično, poba.
Čez pol ure imamo tukaj nogometno tekmo.
Na tri bova začela. Pripravljen? –Ne, nisem pripravljen.
Oprosti, res ne vem, zakaj to vedno vprašam.
Torej. In ena … Dve … Dve in še malo …
Dve in pol …
Kaj delaš?
Če bi te želel kdo rešiti s kakšnim junaškim dejanjem,
je zdaj pravi čas.
Očitno ne bo nič. Tri!
Si si premislila? –Slepo sem zaupala.
Prav si imel, jaz pa sem se motila.
Ptičica me je prepričala. Ti si moja prava ljubezen.
Je to poljub prave ljubezni? Ne bo šlo! Srečno!
Upam, da se najdeta pred sončnim zahodom.
Šarmer? Kaj je to? Kaj se dogaja? –To je Brezvoljna Nevenka.
Rada bi naju ločila. Ne bo ji uspelo.
Sorči, stari! Si za ples?
Kje je? –Tukaj sem, ljuba.
Zdaj sem tukaj.
Zberi se, neumnica. Glej, tukaj sem.
Lenora Quinonez! Kako si dolgočasna!
Povej, česa od "nikoli ljubiti" ne razumeš?
To je tvoje prekletstvo, ne moje.
Oprosti, ljubica.
Kar je že zlomljeno, ne moreš še enkrat zlomiti!
Ne. Žal mi je. Dovolj mi je, da mi drugi govorijo,
koga lahko in koga ne morem izbrati.
To bomo pa še videli!
Ne!
Lahko noč, sladki princ!
Poljub prave ljubezni.
Ne!
Uspelo ti je, Filip. Izničil si prekletstvo.
In rešil si dekle, rojeno na morju. Čaroben si bil.
Kaj? Kaj se dogaja z mano?
Kakšen občutek je to?
Čarobno je, kajne?
Poljub in pol. Najboljši občutek. –Vilinska botra ni potrebna.
Čakaj. Poglej jih! Dobri ljudje! Želite, da mu nekaj povem?
Kaj pa? –Recimo …
Bi se poročil z mano, Filip Šarmerski?
Vse to boš razdelila? To je tvoj zaklad.
Ne, nič več.
To je šarm, sveži šarm!
Šarm za evro – kupiš enega, dobiš dva.
Šarma je dovolj za vse.
Vse pravljice temu pravijo srečen konec.
Zame pa je to srečen začetek.
Kajti najino skupno življenje se šele začenja.
To je najina zgodba. Morda imam novo življenje,
a ga živim po svoje.
Če bi mi pred enim letom to kdo napovedal, bi rekla, da je nor
in mu ukradla denarnico. –Zdaj mi krade samo odejo
in mojo ščetko. In zadnjo palačinko, kar ni v redu. Ni v redu!
Za dva jem!
Prerokinja je vedela, da rada pletem!
No, vsaj na pol!
KONEC
ZAČETEK
Prevod BLITZ Film & Video Distribucija
TVRip - Toyan Za HD priredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija
Glasove so posodili: