Да, добре. Яко е.
Яко ли?
Това е най-красивата гледка в целия Лос Анджелис.
Такава, която само ангели и много упорити гълъби могат да видят.
Не си ме довел тук, за да видя гледката.
Какво има?
Не мога да прекарам нищо покрай теб, нали?
Имало едно време,
когато ядосах леля ти Мейз.
На следващата сутрин,
се събудих в легло, пълно с южни вдовици.
И то от лошият тип. Паешкият тип.
Уискито ми го нямаше и беше заместено с урина.
Очаквах повече от любимата ми леля.
Направи и нещо, много по-гнусно.
Скъси всичките ми костюми.
Това е повече в нейн стил.
- Очакваше ли го? - Ти ми кажи.
Изядох последната й зърнена закуска.
Искам да кажа това,
защото не знам какво ще ти направи, ако пропуснеш сватбата й.
Ева ми каза, че си отговорила "не",
което е факт, че е мъдро да го скрие от бъдещата си съпруга.
Да, какво й пука на Мейз? Още не ме познава.
Не си й дала голям шанс, за да те опознае.
Или на когото и да е било, ако има значение.
Тази сватба е възможност да го оправиш.
Така ли?
- И как ще ме представиш? - Ще кажа истината на хората.
- Не можеш да им кажеш, че съм пътувала във времето. - Защо?
Казах им, че съм Дяволът, смятайки, че ще отмине...
Предполагам отзивите са смесени в този момент.
Но важните хора вече знаят за теб.
Всъщност по-зле е с хората, които знаят.
Не спират да ме питат за съдбата им, а аз не мога да им кажа.
Ами ако кажа нещо, което ще промени бъдещето?
И освен това, нямам... нямам какво да нося, затова...
Това е неприемливо.
Шивачът ми ще бъде обиден,
ако не му позволя да ти помогне в този момент на нужда.
Тотален гений е.
Спаси ме, след като костюмите ми бяха скъсени.
Днес ще ходя за проби. Ела с мен.
Можем да изберем тоалета.
Можем да имаме еднакви талии.
Не искаш? Добре.
Може да намерим нещо друго, което няма да те накара да правиш тази физиономия.
Не.
Просто...
Не.
Вярно.
Ще съм там, ако размислиш.
Не мисля, че ще го направиш, но бащата може да помечтае.
Грешах, Аменадил.
Много грешах. Наследих татко в работата
и защото вярвах в него, вярвам в системата,
но никога не съм си представяла това.
Всички оплаквания срещу Райбън?
Не само срещу него.
Дозини офиси, стотици оплаквания.
Да, значи до тук със защитата с "една гнила ябълка", нали?
И безсрамникът е подписал всичко, но не се е случило нищо.
Трябваше да ти повярвам.
Радвам се, че сега сме на една вълна, Клоуи.
Съжалявам, че отне толкова време.
Но баща ми ме научи,
че когато видиш несправедливост, трябва да я победиш, затова се връщам.
В полицията.
Искам да помогна на теб и Соня да изчистите това отвътре.
Това е... това е... това е страхотно.
Нужна ни е всяка възможна помощ, но какво ще правиш с Луцифер?
Какво ще стане с това, да си консултантка на Бог?
"Божествената" работа може да почака за сега.
Луцифер не иска да ходи в Рая,
докато не оправи нещата с Рори.
И знаеш, аз се съгласих.
Все някога трябва да отиде там, Клоуи.
Какво мисли за това, че оставаш?
Не си му казала.
Аз... Има много на главата си в момента.
Мисля, че може да почака.
Може би до след сватбата.
Не искам да има драма на големият ден на Мейз.
Драма ли? Това са Мейз и силни чувства. Какво може да се обърка?
Благодаря ти.
Добре, "приготви цветя". Готово.
"Бъди сигурна, че Линда ще води всичко". Готово.
"Премахни добавките си от Блек Сабат в плейлиста". Готово.
Да, мисля, че си права. Мисля, че Блек Сабат е слабо за сватба.
Добре, следващата стъпка е да потвърдим, колко гости ще има.
Сигурна ли си, че не искаш да поканиш братята и сестрите си?
Да, не. Знаеш, трябва да бъде "яж, пий и се жени".
Не "яж, пий и се притеснявай,
че куп бездушни, мъчителни демони ще съсипят сватбата ти".
Защо смяташ, че ще го направят?
Срещала си ги.
Да, срещала съм ги.
Няколко от тях. Бяха невероятни.
Да, в битката.
Но са добри само в това.
От къде знаеш?
Защото за това са създадени.
Това се отнася и за теб.
А ти еволюира.
Може би и те могат, ако им дадеш шанс.
Ние сме от типът "щастливи завинаги", скъпа. Повярвай ми.
Те са ти семейство.
Не.
Ти си моето семейство.
Единственото семейство, от което имам нужда.
Ясно?
Затова няма да позволя на нищо и никой
да провали утрешната сватба.
Адам.
Време е да си дойдеш вкъщи, скъпа. 119.1
Превод и субтитри: The_Templar
Значи това е първият мъж.
Предполагам Бог е трябвало да започне от някъде.
Може ли да говорим насаме?
Разбира се.
- Хей. - Хей.
Съжалявам, Ева.
Знам, че не ти давах нужното внимание.
И това приключва сега, скъпа.
Свършиха нощите, в които танцувам
докато слушам бутлеги на Аеросмит.
Твой съм.
Забеляза ли въобще, че ме няма?
Не.
Не. Давах ти пространство, разбираш ли?
Бях добрият, разбираш съпруг, какъвто съм.
Предположих, че ще се позабавляваш малко
и може да научиш някои номера за спалнята,
за да ги донесеш у дома, а?
Тогава чух за тази "сватба".
Познавам викът за помощ, когато го чуя, затова съм тук.
Спасителна операция от един.
- Затова, може ли да се прибираме вече? - Добре, Адам, вече това е моят дом.
Имам си собствени приятели, собствен дом.
Собствена жестока работа,
гъдето си правя собствени пари.
Сега имам черен колан.
Да, това е забавно, нали?
Академията по бойни изкуства на кварталът.
Дадоха ли ти всички колани от дъгата?
Забавно.
Това не значи, че знаеш как да удряш.
Но разбрах. Получих съобщението.
- Хайде. - Какво точно е това съобщение?
Очевидно имаш нужда от промяна, ясно?
Затова, добре. Искаш да действаме със замах, ще действаме със замах.
Искаш ли груба игра? Аз съм отдолу.
Тройка ли? Съгласен съм.
Стига аз да съм активният, става ли? Трябваше само да попиташ.
- Няма нужда да стигаш толкова далеч. - Добре.
Какво точно мислиш, че е това?
Мислиш, че просто искам да привлека вниманието ти ли?
Да.
Не става дума за теб, Адам.
Отнася се за мен и фактът, че съм влюбена в друг.
Влюбена си в демон, Ева?
Хайде де. Бъди сериозна.
Не я познаваш.
Познавам видът й.
Бях женен за майка й.
Което, между другото...
ти си като точно копие на Лилит.
По повече от един начин, очевидно.
Предполагам е използвала същите номера, които майка й използва на мен, нали?
Няма да ти позволя да направиш същата грешка,
защото съм бил там и го направих.
Буквално.
Искаш ли първата палачинка от човек.
Аз... аз... не искам.
Защото майка ти беше по-красива.
- Добре. - Грубо.
Ти и аз, един за друг сме скъпа, нали?
Съпруг и съпруга до краят на света.
Никога не сме били съпруг и съпруга.
Бях направена от теб. Бях ти дадена.
Хей, не се хващай за дребният шрифт.
Това не е важно, ясно?
Не съм те избрала.
Аз избрах Мейз.
Добре.
Може би все още не. Може да са още горещи.
Добре ли е?
Това ме връща...
към бъдещето.
- Знаеш какво имам предвид. - Да.
И мен ме връща. Искам да кажа, в миналото.
Баща ми ми носеше такива сандвичи след смяната му.
Това е традиция на семейство Декър.
В бъдещето,
нося ли ти яйчени сандвичи след работа?
- Какво? Просто съм любопитна. - Но знаеш, че не мога да ти кажа.
Да, знам.
Просто ти спомена,
че съм била много заета, докато си растяла.
И просто се чудех...
Дали е било заради работата ми?
Дали е било заради Луцифер? Или е било нещо друго?
Не те питам за точности.
Просто малка подсказка.
След като съм те родила.
Добре, ще ти кажа само това.
Добре.
В бъдещето...
това нещо с вината не ми работи.
Добре.
Правиш избори, мамо.
Ако ти кажа какви са, няма да ги направиш.
Да, права си. Права си.
Когато ставаш...
Съжалявам.
Мухата ме побъркваше.
Не знаех,
че крилата могат така.
Много яко, а?
Да, да.
Да.
Крилата ти винаги ли са били такива?
Това е странно.
Предполагам от всички хора, които можеха да заемат бюрото ми
се радвам, че си ти, друже.
Сега пиеш от моята чаша?
Предполагам някой трябва да я ползва, нали? Какво ще я направят, ще я погребат?
Ще сложат прахта й в урна?
На нея пише "цели 40 години Дан".
- Но предполагам не си го видял. - Ела, може ли за момент?
- Да. - Здрасти...
- Виж този сладур. - Бързо подобрение.
- Пак заповядай! - Сега имам костюмът си.
Затова съм готов да бъда половинката ти за сватбата
и съм много развълнуван.
И тук трябва да кажеш, "И аз съм много развълнувана, Каръл".
- Разбира се, че съм развълнувана! - Сигурна ли си?
Защото всеки път, като говорим за тази сватба,
изглеждаш сякаш си яла развалени стриди.
Ела, слушай. Хей, разбирам те.
Ако си размислила
да ме водиш на сватбата, всичко е наред.
Каръл Корбет,
аз съм на 100% сигурна,
че ти ще си половинката ми за сватбата.
- Ясно? - Яко.
Не ми е приятно да го крия от него, Дан.
По дяволите. Можеш ли...
Можеш ли да ме...
Вярно.
Другият Дан.
Боже, иска ми се да можех да говоря с някого.
Някой друг, освен жаба.
Не се обиждай.
Хей.
Ела, можеш да говориш с мен.
Какво има?
Каръл просто няма да разбере.
Какво? Какво няма да разбере? Вече не го ли харесваш?
Да не е защото дъвче шумно?
По дяволите, трябваше да те предупредя. Знаех си.
Но не трябва да разбират, че знам.
Кои са "те"?
Да не е свързано със семейството? Да не е някой от твоите братя?
Просто, ако те...
Но как въобще...
Искам да кажа...
света се променя!
Но въпреки това...
Просто... чувствам се толкова безполезна.
Сподели с мен.
Кого залъгвам?
Дори и да можеше да ме чуеш и да ми кажеш какво има,
как щях да ти помогна?
Честно казано, другият Дан има по-голяма възможност от мен.
Нормално е да видиш бившият си след дълго време,
да върне нежелани чувства.
Нежелани?
Чувствата ми са нормални, ясно?
Дадох на тази жена всичко, което искаше.
А тя какво ми даде?
Направи ме първият рогоносец в света.
Изневери ми веднага, щом видя някой нов.
Но си я върнах. Защо?
Защото бяхме създадени един за друг.
- Това е сладко. - Тя не мисли така.
Затова се жени за друг.
- Бившата ти е сгодена? - Да, при това за жена.
Това как ще ме накара да изглеждам? Смяташ ли дали е мислила за това?
Звучи сякаш е продължила напред.
Може би ти също трябва.
Знам, че това отнема време.
Според общото правило трябва да е по месец
за всяка година, която сте били заедно.
Добре, значи...
Премахвърляме единицата...
Колко... колко години са милион месеца?
Не се притеснявай за това, ясно? Твърде много е.
- Ева се жени утре. - Почакай, Ева ли?
Като "Ева" Ева?
Бившата ти е Ева?
- Да. - Да не искаш да кажеш, че ти си...
Да, аз съм Адам.
Аз съм този тип.
Човекът, който кръсти всички животни. Не е голяма работа.
Да, ами...
Един вид. Знаеш ли птицечовката?
Разбира се.
Веднага щом видях това нещо и си казах "птицечовка".
Това дори не беше дума. Това е важно.
Затова не мога да позволя, тази сватба да се случи.
Трябва да размислиш. Не го казвам, само защото аз ще ги оженя,
което ще направя, между другото.
- Малък свят. - Да.
Искам да кажа, какви са възможностите, нали?
Добре.
В беда съм, нали?
Виж, обичам да нахлувам в домовете на хората, колкото да съм със следващата,
но мисля, че реагираш пресилено, скъпа.
Виж, тя не е вкъщи.
Телефонът й е с пусната гласова поща.
Не отговаря на съобщенията ми, за сватбеният сертификат.
Дори и на тези, които имат очарователното емоджи.
Казвам ти, нещо не е наред.
Това емоджи е убийствено!
Да, може би просто използва секс играчките, които й дадохме
за благодарност, че се съгласи да води сватбата ни.
Дадохме й кошница с плодове.
Точно така.
Защо тогава не оставим сертификатът за брак на бюрото й?
И може да се върнем утре.
Боже мой, къде седя...
Каква е тази воня?
Това е афтършейвът на Адам.
Знаех си.
Миришех тази гадост с векове.
Какво? Адам е бил тук?
- Защо? - Защо?
Защото е отвлякъл водещата на сватбата ни, за да не се случи!
- Не може да стигне толкова далеч. - Така ли?
Да, може!
Не е свикнал да му се казва "не". Особено от жена.
Още повече от две.
Боже мой.
Не мога да повярвам, че си била женена за този идиот толкова дълго.
Какво искаш да кажеш? Сякаш съм имала много възможности.
За известно време бяхме единствените хора на Земята.
И след това се появиха децата, разбираш ли?
Особено ужасните двулетия на Каин.
И неговите 20 000 години не бяха много приятни.
Просто ми отне време да видя какъв е Адам наистина.
Когато разбрах,
го зарязах и намерих теб, ясно?
А сега е отвлякъл Линда.
Не можеш да му позволиш да ти влезе под кожата.
Хей, всички неща, които каза за Лилит, те...
Не си въобще като нея.
Да, не сега.
Но ще бъда.
Искам да кажа, всички стават на майките си някой ден, нали?
Как ще разбереш, между другото? Никога не си срещала Лилит.
Чувствам се сякаш съм.
Говори за нея през цялото време.
Така ли?
"Лилит това, Лилит онова".
Хей, скъпа, скъпа, мисля че знам как да върнем Линда.
- Но първо трябва да намерим него. - Повярвай ми, ще го намерим.
Господин "Аз кръстих всички животни" няма да разбере, какво го е ударило.
Да, той има телефон, нали?
- Ще се обадим на моят човек, който ще триангулира... - Или ще използваме учебника на Мейз.
Най-добрият ловец на глави не търси жертвата си.
Тя кара жертвата, да я намери.
Точно така.
Само трябва да го привлечем с това, което най-много иска.
Да, хайде.
- Аменадил, хей. - Хей!
Когато каза, че ще се върнеш, не мислех, че ще е днес.
Не съм тук за работа.
Всъщност... исках да те питам нещо...
за... Ела насам.
Исках да те попитам за ангелите.
По-точно, за крилата им.
Какво за тях?
Знам как крилата на Луцифер се промениха,
в зависимост от това как мисли за себе си.
- Това със всички ангели ли е? - Би трябвало.
Искам да кажа, че няма причина себеподобрението
не е причината за всички, но за някои е.
Всъщност и аз минах през нещо малко с крилата, затова...
Защо питаш?
Просто видях крилата на Рори.
Те са оръжия, Аменадил.
Всички крила на ангелите могат да са. Зависи как са поддържани.
Да но те бяха почти изцяло метални
и всяка перо беше като отделно острие.
Звучат жестоко.
Чудя се дали Чарли ще е толкова готин. Искам да кажа, ако той има.
- Но и в двата случая няма значение. - Разбира се.
Да си ченге не е най-безопасната работа, нали разбираш?
Просто... чудя се дали Рори е смятала, че има нужда да се защитава,
защото аз... не мога.
Да...
Слушай...
ако това през, което Соня премина е някакъв показател,
то тогава да се смени системата няма да е лесно.
Няма просто да се борим с престъпниците.
Ще се борим и с някои от нашите колеги.
Знам, че това ще ме направи мишена, но...
струва ли си да накарам дъщеря ми да премине през това?
Виж, аз...
Не знам какво да ти кажа да направиш, Клоуи.
Но мога да ти кажа, че имаш късмет, понеже можеш да избираш.
Не всички хора могат просто да излязат от тази битка.
Прав си.
Ако мястото, на което съм работела почти цял живот
е част от проблемът, най-малкото което мога да направя
е да бъда част от решението.
Ще направя светът малко по-добър за децата ми.
Рори ще има невероятно детство.
Защото има невероятна майка.
Радвам се, че се осъзна.
Кучето винаги се връща при кокала си.
Радвам се, че си тук.
Защото може отново да сме заедно ли?
Защото ще ми кажеш къде е Линда.
Съжалявам, скъпа. Не мога.
Ще видим тази работа, скъпи.
Какво?
Малкото ти животинче демон да не би да чака, за да ме свали долу?
Не.
Само аз съм.
И моите дъгични колани.
Адам.
Лилит?
Адам.
Не си забравил първата си.
Права ли съм?
Ти...
не си Лилит.
Близо до това си.
Нейното копие по повече от един начин.
Не искаше ли това, през цялото време?
Не.
Омръзна ми от Лилит.
Ти.
И двамата знаем как е свършило това.
Ти накара Татко да ме прогони, защото аз...
те отрязах.
Не можех да те обичам, както ти ме обичаше.
Не го направих.
Затова Бог ти изпрати утешителна награда.
Сладката, гъвкава Ева.
Играчка, над която можеш да властваш, като животните.
Погледни я.
Давай.
Кажи го.
Може никога да не бъде на мое място.
Тя дори не е пълен човек.
- Просто парче от теб. - Добре, достатъчно.
Какво правиш?
Измъчвам го, за да намерим Линда.
Да, но кой измъчваш наистина? Него или мен?
- Ти си просто бутонът, който натискам. - Добре, спри да го натискаш.
- Използвай нещо друго. - Мъченията не работят така, Ева.
- Наистина ли? - Това правя аз.
Коя съм наистина.
Искаш ли демони на сватбата ни? Така изглеждат нещата.
Какво? Твърде много ли е за теб?
Вярно. Ами...
Предполагам, че беше добре, че Адам се появи, а?
Сега виждаш истинската мен.
Не можеш да ме зарежеш, преди да е късно.
Да те заре... Защо бих го направила...
- Адам. - Да.
От къде разбра за сватбата?
Чух от Сариел,
който го чул от Гавриил,
който може да го е чул от всички,
защото за това се говори навсякъде в Сребърния град.
И както можете да си представите, не прави чудеса за репутацията ми,
нито тук, нито там...
Мейз.
Какво?
От къде е разбрал?
Хубаво. Да, аз бях.
Аз изпратих новините, с надеждата бившият ти идот да направи нещо.
Аз ли съм идиотът? Наистина ли?
Всички знаят, че е "Адам и Ева", не "Ева и някакъв случаен демон".
Защо искаше той да разбере?
- Защото аз... аз... - Защото какво?
Защото не мога да бъда майка!
За това ли е всичко?
Фактът, че веднъж споменах, че ще си добра майка ли?
Веднъж ми беше достатъчно да разбера, че не знаеш, за коя се жениш.
Не мога да съм добра майка, Ева.
Свърших като нея.
И какво, не можем да го обсъдим... като нормална двойка?
Не съм нормална!
Аз не мога да "говоря".
- Трябваше да видиш истинската ми аз. - Каква? Каква е истинската теб?
Каква? Зъл демон, който съсипва всичко
и това никога няма да се получи ли? Не мога...
- Не мога... не мога повече. - Не можеш повече?
Да, не може да съм единствената, която вярва в теб.
Не може да съм единствената, която вярва в нас. Аз...
Разбира се, че нямаме нужда от деца,
но ако само аз искам да говоря за това и...
и да се променя, и да правя компромиси, тогава...
не трябва да сме заедно.
Определено не трябва да се женим.
Почакай!
Какво?
Все още трябва да намерим Линда.
Сигурна съм, че ще се справиш.
Момче.
Мейз, получих съобщението ти.
Какво е толкова спешно? Имам костюм, който трябва да бъде измерен.
Не, нямаш.
Трябва да ме спреш, да не го убия!
Адам.
Мислех, че си мъртъв и погребан.
Ти си пепел и дрън, дрън, дрън.
Какво прави той тук?
И защо ти...?
Къде е Ева?
Мейз.
Когато става дума за саботиране на себе си, ти ме минаваш.
Това значи ли, че сватбата на най-добрият ми демон се отлага?
Той отвлече нашата водеща.
- Къде е доктор Линда? - Не казва.
Сватбата е отменена. Получил е, каквото иска, нали?
- Какво искаш наистина? - Какво, мислите, че ще ви кажа ли?
Да го направя лесно за Дяволът, който открадна жена ми, два пъти?
Всъщност, смокиново листо, това ще направиш.
Кажи ми,
какво искаш наистина, Адам?
Аз...
Искам да съм по-добър мъж.
Не.
Първоначално отвлякох докторът, за да саботирам сватбата, да.
Но тя ми помогна да осъзная, от какво имам нужда наистина.
- Да се справя с проблемите ми. - Какви проблеми?
Когато Бог ме създаде, ролята ми беше ясна.
Да кръстя всички животни, да избегвам определен плод и да съм мъж.
Това означаваше "да бъда силен, да не показвам слабости и да се справям с насилие".
Но от тогава всичко се е променило.
Жените вече не са част от мъжете.
А мъжете...
Мъжете могат да са уязвими.
Което е...
Това е страшно.
А вълците са се превърнали в 800 вида домашни любимци.
Някои са с наистина глупави имена.
"Пудел"?
Затова не оставяте аматьорите да вършат работата на професионалистите.
Между другото, тя ми каза, че моите вярвания за това какъв да е мъжа
всъщност ме нараняват.
Очевидно се нарича токсична мъжественост и е...
е много често.
Добрите новини са, че тя може да ме излекува.
Тя е яка.
Затова, когато приключим с лечението, ще я освободя.
Значи показваш доминация над жена,
за да се научиш как да не показваш доминация над жените?
- Човече, не може да ти се помогне. - Поне се опитвам.
Това ли наричаш опит?
Ако имаш нужда от терапия, обади се в офисът, запиши си час и плати в брой.
Или в натура, ако тя е съгласна.
Искам да кажа, бъди приличен, човек.
Дума, човек.
Караш ме да осъзная, че не подходих
по най-добрият начин.
Класически Адам. Да, пробуждането е трудно.
Трябва да съм по-добър в това.
И ще бъда.
Заклевам се, не съм наранил докторът.
- Мога да ви заведа при нея. - Благодаря.
Виждаш ли?
Дори и най-примитивните мъже могат да еволюират.
И дори и най-грубите демони, могат да омекнат.
Страшно е, но е вярно, Мейз.
Да.
Да, защото преминах по дълъг път от причиняване на болка в адът...
и да прогонвам всички.
Тази Мейзекийн, която познавам,
нямаше да се поколебае да убие някого.
Когато намерим Линда, ще имам нужда от помощта ти за нещо.
Скъпи аз!
Да не са им свършили ябълките?
Ако си тук, за да говориш за нея, недей.
Не съм тук, за да говоря за нея.
Ела.
Хайде.
Що за човек, ще се опитва да съсипе своята сватба?
Този, който не смята, че заслужава любов.
Мислех, че няма да говориш за нея.
Няма.
Но тогава осъзнах, че не ти дадох сватбеният подарък.
Хайде.
Няма да има сватби, но обичам подаръци.
- Какво гледам? - Демони от Адът.
В тела, които са наскоро умрели.
Едновременно е нещо старо и нещо ново,
което е в нещо взето назаем, по което има сини парченца.
Ще го нарека голям удар.
Благодаря ти?
- Да. - Много мило.
Аз го помолих да го направи!
Независимо дали има сватба утре или не,
исках семейството ми да знае, че съм горда с тази, която обичам.
Мислех, че имаш хиляди братя и сестри.
Така е.
Много от тях не й вдигнаха.
Свежа партида от бели превъзходства, които са перфктни за мъчения или семейна сватба.
- Съжалявам. - Недей.
Наистина си мислех, че сама ще седя под балконът ти.
Сигурно е било трудно да попиташ.
Да, но...
Осъзнах, че се държа на стари представи,
за това, какви трябва да са демоните.
Оказа се, че някои от нас от видът "заживели дълго и щастливо".
Любимият филм на Скуй е "Четири сватби и едно погребение".
Основно заради погребението, но все пак.
Приятно ми е да се запозная с всички ви.
Как се казва, "Иска ми се да беше при по-добри обстоятелства" на демонски?
Виж, Ева, аз...
Много съжалявам.
Просто се притеснявам, да не се превърна в майка ми.
И понякога е по-лесно да се държа, колкото се може по-зле,
вместо да се бия.
Но аз... се промених толкова много
и продължавам да се променям.
Мога ли да съм нормална? Може би не.
Но мога да съм по-добра.
И ти обещавам,
ако ми дадеш още един шанс,
няма да спра да опитвам.
Защото вярвам в нас.
Знаеш ли, когато се постараеш не си толкова лоша в говоренето.
И за протоколът,
никога не съм искала да си нормална.
Знаеш, просто...
Искам да си себе си.
Каквато и да си.
Ще се обадя на доставчика.
Сватбата на най-добрата ми приятелка ще се състои!
- Добре се справи. - Обичам те.
Това прави Луцифер.
Всеки проклет път.
Може би ще го оправи.
Не, няма.
Не мога да повярвам, че се хванах.
- Хей. - Много съжалявам.
Това го пазя.
Добре.
Да, не... няма проблем.
- Хей, как си? - Хей.
Благодаря, че внимава, човече.
Така или иначе съотношението между главата и сметката,
това е единственият начин да различиш пух от космат кълвач.
Не знаех, че се занимаваш с наблюдаване на птици.
Да, не съм се занимавал, но открих само тази книга долу.
Има книги в Адът? Това е хубаво.
"Книга".
Единствено число.
- Наръчник за птици в Северна Америка. - Звучи като интересно четиво.
Да, не е толкова, след десет хилядното прочитане.
Но знаеш, нищо не е толкова интересно, дори наблюдаването на птици.
Сега може би трябва да спрем да говорим.
Да, разбира се.
Ще седя отзад, за да не се пречкам на никого.
Много е приятно тук, но само аз ли съм,
или тук мирише на място на убийство от три дена?
Ами...
Можеш ли да повярваш, че бяха наторили растенията снощи?
Снощи ли?
- Това е ужасен момент. - Да, знам.
Всъщност можем да го повярваме,
защото това там е най-доброто обяснение.
Затова ти благодаря Аменадил, че ни го обясни.
Какво си мислише?
Какво, че сме на сватба с адски чудовища,
които са тук, чрез зомбита ли?
Ще задържа това.
Кога ще се жените двамата?
- Трикси, не мисля, че това... - Не сме го обсъждали...
- не че няма да го направим. - кога ще се съберем.
Шегувам се хора. Просто исках да видя израженията ви.
Много добре!
Ти, малък дявол.
Не се притеснявай, ще се появи.
Няма да пропусне сватбата на лелите си.
Не съм толкова сигурен. Тя има упоритостта на майка си.
Искам да кажа "решителността".
Ето я!
Рори! Тук има място.
Рори.
- Какво стана? - Не знам.
Мейз, ти ще се жениш.
- Никога не съм вярвала, че ще стигнеш тук. - Защо? Защото беше отвлечена ли?
Да.
Точно заради това.
Това е подобрение от старите смокинови листа, нали?
Не че съм имал оплаквания за това.
- Какво правиш тук? - Линда каза, че трябва да съм подкрепящ.
Искам най доброто за теб, Ева.
Наистина. Заслужаваш да си щастлива.
Благодаря.
Също така чух, че няма кой да те съпроводи по пътеката.
Ще бъде чест за мен, ако те предам.
Адам, това е...
- Много мило от твоя страна. - Благодаря.
Мога го, нали? Сякаш давам част от себе си.
Да.
Аз... наистина го оценявам.
Наистина, но...
Мисля, че сама мога да го направя.
Затова, благодаря ти, но...
Заех се.
Между Раят и Ада,
има едно несъвършено място.
Нашето място, тук на Земята.
Тук се срещнаха тези две жени.
Едната, която вижда доброто в хората,
а другата може да ги измъчва до дупка.
Но тези две жени,
те се разбират
и заедно те се събраха в това несъвършено място,
за да получат нещо, което е перфектно.
Булките са си написали свои обети. Ева.
Мейз...
Знам че в един момент
беше убедена, че не можеш да бъдеш обичана.
Искам да прекарам останалата част от живота си,
за да докажа, че грешиш.
Ако скорошните събития показват нещо...
то сигурна съм, че ще имам много пречки
по пътя.
Но като седя тук днес...
пред нашето семейство и приятели,
ти обещавам, че никога няма да се откажа от теб.
Отново.
Защото ти, Мейзекийн,
ти си сродната ми душа.
Ева...
Аз...
Просто много те обичам.
Много те обичам.
Да!
Обявявам ви за съпруги.
- Направихме го. - Направихме го!
Не го приемай лично.
Защото Ева беше създадена за теб,
беше важно да мине по пътеката,
като самостоятелен човек.
Както е важно за Мейз, която е била сама толкова дълго време,
да мине с някого.
- Ти всъщност си умна жена. - Да.
Махни "всъщност".
Да, мадам. Искам да кажа, "докторе".
Хей, поне ситуацията със стола се размина.
Виж, знам че имаш лош ден.
Но просто... просто опитай и виж хубавата страна.
Лош ден ли? Лош ден.
Аз съм дух, Аменадил.
Ела, трябва да опиташ това веганско сирене.
Има вкус на сирене.
Но не точно.
Да, сирене.
Какво има тук?
Но поне не си в Адът, Дан.
Ти си тук и гледаш как приятелката ти се жени.
Трябва да ти призная, че да говоря с теб тук горе
е по-добро от това да чета за диви кокошки долу.
Ще си върна думите назад. Това е много по-лошо.
Не е тежко, колкото е Адът, нали?
Да виждам собствената си дъщеря и да знам, че тя не може да ме види,
това е собствено мъчение, Аменадил.
Между другото, защо това са единствените ми възможности?
Дори не знам защо отидох в Адът като начало.
И честно казано, не се сещам нищо, заради което да се чувствам виновен.
И кое е по-лошо? По-лошото е, че съм приятел с небесни същества,
които трябва да знаят, как работят тези неща,
но дори и те не могат да ми помогнат.
Дан, съжалявам. Иска ми се да можехме,
но единственият, който може да те измъкне от тази бъркотия, си ти.
Трябва да се опиташ да разбереш,
за какво още се чувстваш виновен и да се изправиш срещу него.
Добре. Добре.
Значи искаш да ми кажеш, че на всичкото отгоре,
съм сам. Това е просто перфектно.
Успокой се, Ти. Сложила си алкохол в пуншът, нали?
Няма значение.
Може би съм с четири години по-рано. Аз съм Рори. Приятелка съм на Луцифер и Клоуи.
Яко. Аз съм Трикси. Най-добрата приятелка на Мейз.
Мислех, че Луцифер е най-добрият й приятел.
Няма начин. Обичам Луцифер, но няма начин.
Обичаш го, а?
Защо?
Защото е забавен и странен и не го бива никак на настолни игри.
Луцифер играе на настолни игри?
Поне веднъж седмично. На нощта за игри.
Имате си нощ за игри? Ти... никога не си ми го казвала.
Какво искаш да кажеш?
Тъкмо се запознахме.
Защо има...?
Може ли да ми кажеш отново, коя си?
Аз съм никоя.
Хей! Добре, бавачката ще заведе Трикси у дома.
- Искаш ли да потанцуваме? - Мислех, че няма да попиташ.
И между другото, трябва да поговорим.
Това са четирите най-ужасни думи в английският език.
Не, не е нещо лошо. Просто трябва да изясним нещо.
Но сега... Точно сега, танцуваме.
Хей, веднага се връщам.
Няма да си отидеш сега, нали? Мейз е едва на третото си шише текила.
Това ли трябва да ми кажеш?
Чаках. Ти не се появи.
Чакала си? Къде? Да се появя за какво?
Минала си през шивачът.
Рори, съжалявам. Мейз имаше нужда от помощта ми.
И отиде веднага, както правиш за всички други.
Винаги трябва да има някой
или нещо, което ще избереш пред мен, нали?
В моя защита, ти каза, че няма да ходиш.
Какво? А ти каза, че ще си там!
- Не мога да повярвам, че съм повярвала... - Рори. Рори.
- Не е сега времето и мястото за това. - Съгласен съм.
Разбира се. Защо не поговорим за това по време на нощта за игри?
Почакай, това е нещо, което правите само с Трикси,
която дори не му е истинска дъщеря!
- Не го вярвам. - Рори. Елате насам.
Два пъти имаше вечер за игри.
Ела.
Боже! Боже! Аз съм толкова...
- Всичко е наред. Всичко е наред. Хей, хей, хей. - Аз...
- Добре ли си? - Да, да, да.
- Не, тотално. Боже мой, съжалявам много. - Всичко е наред.
- Хей, хей, ще почистя това. - Боже мой.
Сигурна ли си, че си добре?
- Да, да, да, много съжалявам. - Добре. Веднага се връщам!
- И без това не харесвам Монополи. - Моля те. Рори, знам че си разстроена.
Но съм сигурна, че баща ти има напълно добро обяснение.
Така е, благодаря ти.
Мейз щеше да убие първият мъж,
който използва, за да прогони първата жена,
затова трябваше да отида и да взема малко демони за успокояване на булката,
или известни още, като половината гости.
Може би не е напълно нормално, но...
Но ти винаги ще намериш причина да го защитиш.
Защо, мамо? Той не го заслужава.
Искаш ли да разбереш бъдещето си? Какво ще кажеш за това?
Това голямо нещо, през което преминавах, когато пропътувах във времето...
беше че ти умираш.
От бъдещето, от където аз идвам, ти си на смъртно легло,
а той не е там.
Ще умра след 20 години?
Не. Мамо, по-стара съм отколкото изглеждам.
Наполовина ангел съм, но не това е смисълът.
Важното е, че той не е там.
Дори и за нещо толкова важно, той не е там.
Това не може...
Почакай, дай ми микрофонът.
Спри музиката! Спри музиката!
Задръжте, искам да кажа нещо.
Не, не съм добре!
Опитвах се да се сдържа, заради Мейз и Ева,
но не мога повече!
Трябва да кажа нещо, защото знам истината.
Знам, че Луцифер е истинският Дявол!
Не е просто най-добрият актьор.
А Аменадил е ангел.
Което прави Чарли наполовина ангел.
Мейз!
Мейз е демон!
А Ева е...
ами, Ева.
Целунах първата жена.
И... и... и очевидно зомбитата са истински.
Технически те не са зомбита, госпожице Лопес.
- Не сега, Луцифер. - Те са демони.
Ела, знам колко трудно за осъзнаване е това.
Не, но това е.
Това въобще не е трудно за осъзнаване.
Вече вярвам във всички тези неща.
Но това, което не мога да повярвам е,
че го пазихте в тайна от мен.
Това напълно ми разбива сърцето,
че имате толкова слабо мнение за мен.
И ви разбирам. Разбирам.
Разбирам. Разбирам. Аз съм просто нормалната, стара Ела.
Колко мога да ви помогна за спирането на краят на света?
- Все пак вие може да имате поне... - Върни се.
Какво искаш да кажеш с краят на света?
Мислех, че ми каза, че всичко е просто в главата ти.
Да, излъгах те.
Защото осъзнах, че не искаш да си признаеш.
Братко.
Почакай, да не ми казвате, че не сте знаели, че светът свършва?
Това не е добре.
Кризата е предотвратена скъпа. Виждаш ли?
Справих се с всичко, преди да е започнало. Е...
Какво пропуснах?