Това е много яко, Мейз.
Развиваш душа.
Невероятно.
И Бог ти го каза.
Ами, той не ми "каза" директно.
Оплаквах се, че демон не може да развие душа и той каза "Не може ли?"
Наистина е досадно, знам,
но в очите му имаше този блясък и така разбрах.
Не знаех че е възможно да развиеш душа.
Искам да кажа, исках да имам такава, сякаш е нещо, което мога да изям,
или блестящ облак, в който можеш да дишаш или нещо такова,
но не, аз я развих в тялото си като малко душевно бебе.
Ами бегло знам как работи бащата на Луцифер,
затова предполагам... Има смисъл, нали?
Да, да, вярно, да, тази глупост за самоподобряването.
Но въпросът ми сега е, дали съм я развила изцяло?
Линда слушаш ли?
Да, Мейз, разбира се.
Ами, чувстваш ли се готова?
Боже, терапистите...
Някой отговаря ли на въпрос с друг въпрос?
- Какво беше това? - Нищо.
Хей не мога да говоря сега.
- Правиш го, нали? - Какво?
Не си мисли да ме лъжеш, Линда.
Казах ти, че това беше грешка. Ще се нараниш.
Знам какво правя.
Просто вдигни върхът.
Здравей, моряко.
Какво правиш?
Достатъчно с тези глупави разсейвания, Луци.
Извини ме!
Невъзможната бутилка е нещо почитано във времето, за което ми напомниха.
Ами какво ще кажеш за шегата, която си направил на горкият Дан?
Много важна работа.
Отне ми седмици да го планирам, а сега като е приключено,
мисля да се науча на валдхорна.
Имаше смисъл да го направя.
Луци. Лу... Луцифер!
Трябва да обсъдим татко.
Бог може да се пенсионира, Луци. Бог.
Трябва да измислим какво ще правим, ако го направи.
Това.
Ако исках да избегна нещо, определено нямаше да е това.
Не се притеснявай. Няма какво да се разбира.
Значи татко се пенсионира. Ако питаш мен, дълго работи.
Светът не може без Бог.
Прав си.
Някой ще го замести.
А под някой, имам предвид теб.
- Аз ли? - Не се прави на глупав, братко.
Тренираш за това нещо още откакто си в ангелски пелени.
Дясната ръка на Бог, най-добрият воин,
най-любимият му син.
За това си прав.
Искаш го цял живот.
Никога не съм го казвал.
Няма нужда да го казваш, братко.
Думите са просто думи.
Знам как се чувстваш.
Искаш ли уиски с мед и лимон?
Вчера бях на курс по миксология. Разнообразието е част от живота, знаеш.
Луцифер.
Да си Бог не е просто.
Това е...
Голяма работа е.
Най-голямата.
Как въобще мога да направя това решение?
В такива ситуации, когато е заложено много,
обичам да се питам, "Как ще реагира глупакът?"
"Очевидно го искаш, така че скачай преди да гледаш".
Може и да си действал така, но скъпи братко, променил си се.
Не се прави, че не е така. От терапията е.
Линда наистина ти е помогнала да си по-внимателен,
да обмисляш наистина нещата.
Как смееш!
Но може би си прав.
Терапията ме съсипа!
Преосмислях всичките си решения, когато отговора е бил пред нас!
"Просто го направи".
Не е на краката ми. Очевидно съм фен на Лубутен, но разбираш какво искам да кажа.
Благодаря ти, братко.
Добре.
Съжалявам. Това беше валдхорната ми.
Бях на път да я изхвърля.
Какво правиш тук?
Трябва да говоря за нас. Аз...
Знам че казах, че ще чакам докато осъзнаеш нещата,
но сега осъзнах, че няма да успея.
Това цялото нещо с неопределената връзка е наистина трудно, разбираш ли?
И сега влияе и на други хора, като например Трикси.
И знаеш, ти си безсмъртен,
което значи, че може да чакам много дълго време. Например завинаги.
Искам да кажа, че не мога да чакам
и това не е защото не си казал думите,
защото виж, думите са думи.
И мисля че знам как се чувстваш,
но аз...
В моментът, просто... трябва да знам. Аз...
По един или друг начин трябва да разбера дали сме заедно.
Това е.
Да.
- Да ли? - Да.
- Да го направим. - Какво?
Очевидно е, че искаме да сме заедно, затова да спрем да го преосмисляме
и просто да сме заедно!
Добре.
Да го направим.
- Съжалявам. - Валдхорната ти.
- Добро утро, госпожице Лопес. - Хей.
Трябва ли?
Знаете ли какво? Не.
Дори няма да питам този път.
Защото вие сте двойката, която крещеше "връзка"
и аз няма да питам.
Добре, хубаво. Трябва да знам.
Заедно ли сте или не?
- Заедно сме. - Определено заедно.
Време беше.
Хей, хора, ще трябва да се подготвите за това.
Да се подготвим ли? Защо?
Това изглежда много ясно.
Да. Жертвата е Артър Стерлинг, собственикът, застрелян в гръдният кош.
Сейфът е разбит, празен е, изглежда обикновеният обир се е объркал.
Да, а оръжието на убийството е 38 калиброво, с перлена дръжка и е взето от сейфа.
Не е убийството. Убиецът е.
Пише че вече имаме показания от свидетел, който е видял всичко.
Даниел, преосмисляш ли го? Внимавай, може да съсипе животът ти.
Просто ме последвайте.
Добре.
Докторе.
Аз го направих.
Аз го убих.
Даниел, трябваше да ни предупредиш.
Линда, ти си убила този човек?
Казах че съм го направила, нали?
Добре. Защо?
По-важният въпрос е, защо не приемате думите ми?
Проблемите с доверието се появяват
от проблеми с родител.
Може би майката?
Детективе, не се хващай на глупавите й терапистки начини.
Иска да те изиграе да преосмислиш емоциите си.
И преди да се осъзнаеш ще преосмисляш всяко твое решение.
Казах че го направихме.
- Какво? - Това.
Докторе...
какво желаеш?
Аз...
искам да предпазя детето си.
Линда, ако някой иска да нарани Чарли, ще ти помогнем.
Но как ще му помогнеш, ако си арестувана за убийство?
Мисля че времето ни за днес свърши.
Добре, не ми остави друг избор.
Доктор Линда Мартин, арестувана сте за убийство. 161.1
Превод и субтитри: The_Templar
Какво по дяволите става тук?
Моля те не ми казвай, че вярваш, че Линда е убила някого.
Призна си, Мейз.
Убила си някого?
- Да. - Кого?
Беше...
Няма значение.
Престъпление от импулс.
Беше престъпление от импулс.
Моят тип престъпление. Най-добрите решения се вземат в моментът на действието.
- Хипотетически, така е. - И как го уби?
Много добре.
И трудно.
Напълно мъртъв.
- Тя лъже. - Знаем.
Нейното оръжие е 9 мелиметров,
а балистичното изследване показва, че ползваното оръжие е 38ми калибър.
Няма да споменавам, че това е докторът.
Само не знаем защо лъже.
Аз също.
Снощи говорих с нея и...
- Линда. - Млъкни, Мейз.
Ако не кажеш...
Не.
- Линда. - Не.
Ако не им кажеш, аз ще го направя.
Доста голяма тайна е това.
Биологична дъщеря, която не знае за теб?
Адриана.
И си я преследвала.
По-скоро...
я наблюдавах. От разстояние.
- Тайно. - Разбира се, че тайно.
Малко безвредно преследване не е убило никого.
Добре...
След като Мейз я намери, аз...
казах си да съм търпелива.
Да изчакам да ме намери. Но не можах да се удържа.
Трябваше да я видя.
Затова го направи.
Поне някой ме разбира.
Да и добре че мога.
Дори и от разстояние можех да разбера, че е замесена в нещо лошо.
Дори опасно.
Затова ли си купи оръжие?
Не, купих го когато бях изпържена от богиня
и демони откраднаха бебето ми.
Но заради това започнах да го нося със себе си.
Добре, Линда, трябва да ни кажеш какво се случи снощи наистина.
Добре.
Преследвах колата на Адриана...
когато изведнъж започна да шофира, сякаш е откачила.
Знаех че нещо не е наред.
Затова когато влезе в къщата...
я последвах вътре и тогава видях тялото.
Видя ли някой друг?
Добре, Линда, не ми е приятно да го казвам, но...
Да, знам как изглежда. Затова се предадох.
Знам че Адриана не го е направила. Не би могла.
- Защо не? - Защото...
Защото.
Затова й набавям време да се измъкне, докато полицията намери истинският убиец.
Изглежда някой е в отрицание.
Но ако вътрешно усещаш че е така, съгласен съм с теб, докторе.
Въпреки това, трябва да я заловим.
Надявам се в моментът вече да е далеч от тук.
Тя е тук.
Не знае за мен и не трябва да разбира за мен. Не и по този начин.
От къде ще знае коя си ти?
Срещнах я веднъж, на оглед.
Историята е дълга, затова ми обещайте, че няма да й казвате.
Аз го направих. Аз го убих.
Защо?
Аз съм брокер.
Тъкмо продадох къщата на господин Стерлинг.
Знаех че ще бъде извън градът.
Знаех комбинацията на сейфа му.
Боже, трябваше да бъде прост обир.
Никой не трябваше да бъде наранен.
Но господин Стерлинг се върна по-рано отколкото трябваше и...
хвана ме с мръсни ръце.
Затова го застрелях.
При теб ли са оръжието на убийството или някое от откраднатите неща?
Не. Отървах се от всичко.
Нямаше да си призная.
Но вината ми дойде в повече.
Това имам да кажа.
Добре, ще ни е нужно писмено признание.
Не го е направила тя. Не знам защо го казва.
Нещо не е наред.
Като говорим за неща, които се усещат, че не са наред, а е точно обратното,
с детективът сме заедно и всичко се усеща правилно.
Никой от нас не крие нищо и няма никакви несигурни чувства.
- Какво? - Ами... мислиш ли нещо?
Знаеш ли колко хубаво е това?
- Знаеш че лъже, нали? - Все още не знам нищо.
Сама каза, че си видяла само нея в къщата,
а нямаме други улики.
Страшният тип.
Страшен тип?
Той е причината да си мисля, че Адриана е замесена
в нещо опасно.
Онзи ден я видях да спори
с някакъв голям, силен, страшен тип.
Ето ти го.
Първото име е Страшен, фамилията Тип. Да отидем да го заловим, детективе.
Запомних регистрационният му номер ако се случи нещо лошо. И така и стана.
Добре, можем да го пуснем за издирване, но до тогава Адриана трябва да остане тук.
Щом го намериш, ще видиш. Страшен тип.
Определено убиецът.
Определено. Определено. Определено.
Добре.
Да видим какво имаш, Клив.
Топка с боб?
Ти не си Клив.
Ева.
Мейз.
Радвам се да те видя.
Това получаваш, когато донесеш торбички с боб на битка с демон.
Какво си мислеше по дяволите?
Че ще те впечатля с нинджа движенията си.
Не го направих, нали?
Какво правиш тук Ева?
Добре...
Нали помниш как отидох да се открия?
Да.
Ами, аз...
опитах доста неща и нищо не ми хареса,
и затова се върнах до моментът, когато бях най-щастлива.
Помниш ли онзи път, когато търсехме заедно онзи тип за онзи случай?
Бегло.
Добре, знам че за теб беше просто поредният ден на работа, но...
за мен това беше...
различно
и предизвикателно
и...
плашещо.
По хубав начин.
Както и да е,
осъзнах какво трябва да правя, за да съм щастлива.
Беше наистина доста очевидно. Не знам защо ми беше нужно толкова време да го разбера,
но...
Станах ловец на глави.
Добре.
Късмет с това.
Почакай! Не търсиш ли този тип Клив?
Трябва да го намерим заедно.
Работя сама.
Моля те!
- Мога да науча толкова много от теб. - Добре.
Хвана ме в учебната ми вълна.
Делим седемдесет на тридесет!
Осемдесет на двадесет?
Сделка.
Да!
Вече проверих мястото, знаеш,
няма улики къде може да бъде, но виж това.
Това е картина на Холингсхед.
Картините му струват стотици хиляди.
Какво прави толкова скъпа картина в бедна къща във Ван Найс?
Точно това се чудя, учителю.
Не ме наричай така.
Добре.
Извинявай, къде е Адриана?
С кого да говоря за нея? Адриана Насар.
- Някой трябва да знае нещо! - Извинете ме, здрасти.
Аз съм детективът, занимаващ се със случаят. Мога ли да помогна? Благодаря.
Боже, да.
Аз съм гаджето на Адриана. Оуен.
Не го е направила тя, детективе.
Наистина ли? Да, чувам го често напоследък.
Какво? И ти ли ще се предадеш?
- Какво? - Няма значение.
Имаш ли някакво истинско доказателство, че тя е невинна?
Не. Нямам.
Но мисля, че знам кой го е направил.
Наистина ли? Продължавай.
Добре.
Адриана имаше проблем с парите.
Каза ли ви?
Не. Всъщност, не ни е казвала нищо.
Мисля че се страхува.
Взе заем от лоши хора.
Замеси се с някакви смахнати.
По-рано я чух да спори с някой от тях.
Случайно да знаеш, дали името на човекът е Клив Уинтър?
Не, не, беше жена.
Джейми.
Добре, ами, това ми стига.
Благодаря ви много, господа.
Заведението черпи.
Наздраве.
Аз плащам за седма маса.
За какво беше всичко това?
Просто...
просто правя малко търсене.
За какво? Неприятни шапки?
Не искаш да знаеш, повярвай ми. Доста е за поемане.
Брато, умът ми беше взривен,
образно и буквално, така че смятам, че ще се справя.
- Мисля че ще стана Бог. - Извин...
Какво?
Ами, баща ми...
пенсионира се и изглежда, че аз съм очевидният наследник.
Това е малко божествено домашно.
Група за фокусиране, ако искаш.
Питам хората какво искат да виждат от бог.
Но достатъчно за мен, Дан.
Как си ти, друже?
Оправи ли се от шегата на Луцифер?
Да, да, добре съм.
Имам малък проблем с фокусирането над...
Съжалявам.
Проклетият Бог?
Изведнъж ще станеш бащата на...
целият свят?
Честно казано, малко е плашещо.
Разбира се, сигурен съм, брато.
Говориш за повишение. Не можах да се справя дори с лейтенант.
Аз съм повече от "активният" тип.
Харесват ми малките, еднодневни неща.
Но ти си човек с големи виждания. Перфектен си за това.
Небето е границата, освен ако не е.
Хей, поздравления, човек. Радвам се за теб.
Благодаря.
Картината, която Мейз е видяла в къщата на Клив
беше проследена до тази галерия.
- Името на собственикът е... - Джейми. Джейми ли е? Кажи ми че е Джейми.
Добре, а защо сме развълнувани?
Гаджето на Адриана каза, че с нея се е карала по телефона.
И тя е свързана с човекът, който видях да заплашва дъщеря ми?
Тайнствено. Тайнствено. Да я накараме да се предаде.
Линда.
Каза че мога да дойда, защото знанията ми по случая могат да са полезни.
Да сме честни, ти каза че ще ни проследиш ако не те вземем.
Мисля че информацията ти е важна за случаят,
но не можеш да бъдеш там, когато разпитваме заподозреният.
Добре, хубаво.
Тогава ще стоя точно тук.
Защо не останеш тук с Линда?
Прави й компания.
Разбира се. От каквото имаш нужда, скъпа.
Забеляза ли умилителните думи между мен и детективът?
Както споменах по-рано, заедно сме.
Наистина заедно.
Напълно обвързани, без повече дали няма да се разделят. Значи...
И след като не попита, върви по вода.
Знам какво правиш, но няма да се получи.
Какво правя?
Опитваш се да ме накараш да питам за връзката ти,
за да обсъдим емоциалните проблеми, които имаш.
В случай че не си забелязал,
съм малко заета с нещо друго.
Емоционални проблеми, защо ще имам такива?
Всъщност не. Не отговаряй на това.
Последното което искам е професионалното ти мнение.
Всъщност осъзнах, че тази терапия е пълна загуба на време.
Боже мой.
Виж.
Виж, това е същият ван, който видях пред една от къщите, които Адриана продаде.
Абсурдно. Какво изкуство се пренася в цветен ван?
Откраднатото.
Не, не, не, детективът каза да я чакаме тук.
Какво стана с господин Следвам интуицията си?
Тераписти.
Винаги използват думите ти срещу теб.
Хубаво.
Но ще следваме моето импулсивно водене.
Добре.
Джейми Евингтън?
Ти ли си собственичката?
Детектив Декър. Може ли да ви задам няколко въпроса?
За какво?
Познаваш ли Адриана Насар?
Не.
Не ти ли е продала къщата в Малибу?
Тази Адриана.
Почти не съм говорила с нея.
Ами Клив Уинтър? Името познато ли ви е?
Не. Съжалявам.
Това е странно, защото той има картина от вашата галерия в дома си.
Много хора имат Холингсхед.
Не съм казвала, че е Холингсхед.
Това е голяма част от работата ми.
Предположих.
Сега, ако ме извините, имам клиенти с които да се занимавам.
Наистина, скъпи, мога да взема всичко?
Разбира се, скъпа. Ван Гог идва.
Да! Това ще изглежда изискано до суетата ти.
Цветовете са толкова...
цветни.
Набито око.
Художникът е избрал жизнена палитра,
за да изрази сложността на емоциите на двойките.
А може и да не са толкова сложни.
Обзалагам се, че между тях двамата няма нищо друго, освен удоволствие.
Независимо колко много Линда иска да прекали с анализите.
Единственото което виждам е, че се притеснява за дъщеря си
и че той продължава да прави всичко за себе си.
Колко смело и...
странно специфично тълкуване.
Това обичам на изкуството.
Толкова е субективно.
- Нали? - Да.
Ще ви дам време за размисъл.
Какво правим?
Очевидно Джейми води операция за кражба на картини.
- Това не означава, че е убила Стерлинг. - Не го е направила.
Клив е бил.
Той е мускулите й. Не виждаш ли? Искам да кажа...
Той и Джейми трябва да са заковали Адриана в престъпната си схема,
като я използват, за да получават достъп до къщи със скъпи картини.
Може би, но без доказателства нямаме никаква връзка,
затова да го оставим на професионалистите, става ли?
Е?
Сладката двойка да не се интересува от сладката двойка?
Ами, всъщност...
чудехме се дали имате нещо малко по-ексклузивно?
Разбираме че имате талант да се сдобивате с изкуство, което е...
обвързано по друг начин.
Разбирам. И какво търсите да закупите?
- Матис. - Моне.
И двамата са добре.
Събираме художници започващи с "М", нали?
Щом са недостижими, неуловими, възпиращи, отвъд достигане.
Обикновено работя с директни препоръки.
Мога да подсигуря, че сме много надеждни клиенти.
Винаги ми е харесвало да харесвам Моне, там където ми е устата.
Всъщност знаеш ли какво? Мислим да вземем и щастливата двойка също.
Да.
Добре тогава.
Виктор, който е на бюрото отпред, ще се погрижи за тази и...
ще се свържа с вас за импресионистите.
Прекрасно.
За теб, детективе. Наречи го импулсивна покупка.
Благодаря ти. Не съм получавала подарък от тайно разузнаване до сега.
Пак заповядай.
тайно разузнаване? Как това беше тайно разузнаване?
Не разбрахме нищо. Защо не си ядосана, че не те послушахме?
Защото не го направихме.
Луцифер тайно ми се обади, когато влязохте в галерията. Чух цялото нещо.
Детективът слушаше, докато ние очаровахме Джейми.
Аз очаровах. Ти основно бръщолевеше.
Добре, значи знаеш за цветният ван и откраднатите картини?
Имам усещането, че знанията ти по случаят ще влязат в употреба.
Добре, тогава си съгласна.
Клив е убиецът, а дъщеря ми е невинна.
Да, освен че защо Адриана ще се предава вместо Клив,
ако не е участвала по някакъв начин?
Защото най-вероятно Ледената кралица Джейми я е заплашвала.
Не видя ли колко е заплашителна?
Обзалагам се, че може да счупи орех с кегел.
Затова имах нужда от Луцифер, да пречупи нея.
Докторе, какво ти казах да го оставиш на професионалистите?
Планът вече е в движение. Нали, детективе?
Да, обадих се да подслушват телефона, след като я подмами.
Сега само трябва да изчакаме Джейми да се обади на Клив,
за да го накара да търси Моне.
Намираме телефонът му, залавяме го, но този път с връзки.
- Ако Адриана не иска да ни каже какво става... - Може би Клив ще го направи.
Виждаш ли докторе? Перфектно си пасваме.
Чарли.
Хей.
Всичко наред ли е?
Да. Тотално.
Беше много забавно.
И ти знаеш, че обожавам Чарли,
но ще кажа, че не знам как вие го правите цял ден,
всеки ден, в смисъл, всеки ден.
Да. Става по-лесно с тренировки.
И знаеш, аз...
Всъщност наистина ми харесват малките неща.
Еднодневните, магически неща.
Не знам, случват се в малките моменти, разбираш ли?
Това беше глупаво. Съжалявам, аз...
Не, знаеш ли какво? Аз... напълно разбирам.
Бог е в детайлите.
Като говорим за Бог...
- Мога ли да те попитам нещо? - Да.
Има ли нещо, което би променила в него, знаеш,
ако можеше?
Да променя? За Бог?
Не. Искам да кажа, това е целият смисъл на вярата.
Приемането.
Вярно, но...
само заради въпроса.
Представи си, че Бог седеше точно тук пред теб и те попита...
"Как да си върша работата по-добре"?
Трябва да има нещо, което ще кажеш.
Не.
Не. Искам да кажа...
Бог винаги ми пази гърба.
Винаги.
Той ме обича.
Може би повече от всеки друг, наистина.
Какво значи това?
Имам...
доста мрак.
И големецът го знае и...
не му пука.
Той е добър.
Затова не го заслужавам.
Не съм съгласен, Ела.
Аз съм.
Виж, мисля че ако Бог седеше точно тук, в момента пред теб,
щеше да ти каже да вземеш малко от вярата, която имаш в него и...
да я вложиш в себе си.
Това е...
Благодаря ти, че го каза Аменадил. Аз...
Ще се опитам.
Добре.
Ще се опитам.
Добре, защо смятаме че Клив е тук?
Полицията проследила обаждане до него, от онази кучка.
Телефонният му номер се намирал в този мрачен склад, с който съм запозната.
Наречи го предположение.
Добре. Умно.
Хубаво място за складиране на откраднато изкуство.
Кажи ми, защо избра това място, за да го заловиш?
Защото можем да го видим като идва, без той да види нас.
Ето.
За какво е това?
Това е светлинна граната.
Няма да ни е нужна светлинна граната. Това е засада.
Умно.
Добър поглед. Виж, точно заради това те засенчвам.
- Толкова много имаш за учене. - Добре, знаеш ли какво? Спри.
- Какво? - Това правене на новак, ясно?
- Няма да се хвана. - Какво?
Видях как се биеш по-рано. Знаеш какво правиш.
Затова защо си тук, Ева?
Добре, виж, цялата тази работа с "откриването на себе си"
е наистина много трудна, ясно?
Не е като да минеш зад ъгълъг и "Ето ме и мен"!
Наистина трябваше да мисля за моментът, когато бях най-щастлива.
Да. Ловът на глави.
Спомена го по-рано.
С изключение, че...
не споменах някой работи.
Добре, след като станах ловец на глави,
осъзнах че щастието ми няма нищо общо с работата.
Бях щастлива, защото бях с теб.
Знам.
И нямах идея как да те върна.
Затова те потърсих.
Видях че търсиш Клив
и измислих този шантав план.
Приготвих среща. Смятах че ще е романтично.
Но когато ми свали маската,
не скочи в ръцете ми.
Изглеждаше много ядосана.
Като наистина ядосана.
Затова се паникьосах и излъгах. Съжалявам.
Разбира се, че бях ядосана.
Разби ми сърцето.
Така ли?
Това е страхотно.
Искам да кажа, това е ужасно. Ужасно.
Аз... много съжалявам.
Не съм искала да те нараня.
Но сега съм тук.
И искам да съм с теб.
Някой се появи.
Хей виж, това беше отворено.
Лъскаво.
Отговаря на описанието на откраднатото оръжие от къщата на господин Стерлинг.
Сигурно е бил убит с...
Внимавай!
Мейз.
Махни се от мен!
Не е зле за новак.
Благодаря, учителю.
Хей.
Боже мой.
Боже мой, Ева, застреляна си. Хей, погледни ме.
- Мейз... - Добре ли си?
Хей, остани с мен, Ева.
Ева. Ева! Ева!
Хайде, стой с мен!
Дръж се. Държа те.
Ева добре ли е?
Надявам се.
В моментът я оперират.
Казах ти, че Клив е страшен тип.
И мускулите на Джейми е в схемата за обирите. Права си и за двете.
Може би трябва да стана консултант за полицията.
Сега ще пуснат ли Адриана да си ходи?
Изглежда си била права и за още нещо.
Адриана също е била включена в схемата.
Тя е казала на Джейми и Клив
за къщите, които са били предназначени за обири.
Да, защото са я карали на сила, както казах. Кой е новият ни заподозрян?
Има...
Има нов заподозрян, нали?
Мейз намери оръжието на убийството в складът, заедно с откраднатите неща.
Отпечатъците на Адриана са по него.
Хайде де, не.
Не, не е възможно.
Защо не? Моля те не казвай "защото".
Защото!
Защото ако е, аз съм виновна.
Вината е моя, че тя е лоша.
Както и да е. Достатъчно с лошите новини.
Да минем на това, което наистина има значение.
С детективът имахме...
Скарване! Скарване, знам! Видях.
Знам и сега искаш аз да се намеся в твоята връзка.
Това беше причината още от началото, нали?
Никога не ти е пукало, дали ще ми помогнеш.
Просто искаше безплатна терапия.
За първи път имам нужда от теб, да те е грижа за някой друг, освен за теб,
да те е грижа за мен!
Знаеш ли какво? Луцифер, прав си.
Терапията се провали.
Аз се провалих.
Толкова егоистичен и самовлюбен си...
Какво прави тя тук?
Както казвах...
с детективът си поговорихме
и решихме да говорим отново с Адриана.
Но всички улики водят към нея. Мислиш че е виновна.
Но ти не.
Сега егоцентричността ми е настрана, опитвам се да помогна. Всички го правим.
И не се предаваме.
Значи...
искаш ли да видим какво ще каже дъщеря ти?
Нищо.
Нямам нищо за казване. Написах всичко, което знам.
Видяхме признанието ти и направихме няколко извода.
Има някои пропуски, които искаме да попълниш.
Просто приключете разследването вече. Аз го направих. Това ще кажа.
Не съм сигурен за това. Адриана, кажи ми.
Какво желаеш?
Искам...
да защитя майка си.
Майка ми е болна.
От известно време е.
Лечението е скъпо.
Затова ли имаш проблеми с парите? Оуен ни го каза.
Да. Ипотекирах апартамента си, свърших спестяванията си.
Нищо не ми остана.
Тогава се включи в аферата на госпожица Томас Кроун.
- Джейми те включи, нали? - Каза че ще направя бързи пари.
Обеща ми, че никой няма да пострада.
Убедила те е да даваш кодовете за алармите на клиентите ти,
където има скъпи неща и кога няма да са вкъщи?
А Клив свърши мръсната работа?
Опитах се да се измъкна.
- Наистина. - Но са те заплашили?
Казаха че ще убият майка ми.
Почувствах се в капан.
Търсих начин да се измъкна,
когато чух за промяна в последният момент в плановете за пътуване на господин Стерлинг.
Прибираше се по-рано,
в нощта когато Клив трябваше да обере дома му.
Паникьосах се.
Опитала си се да предупредиш Клив? Затова ли му писа?
Да съм му писала ли? Не, обадих му се, но той не вдигаше,
затова отидох до къщата и...
вече беше късно.
Клив сигурно е бил изненадан от господин Стерлинг и го е убил.
Само че Клив не е обирал къщата на господин Стерлинг.
Намирал се е в стриптийз клуб.
Записите показват, че тогава е бил във Вегас.
Според него, ти си му се обадила, че обира се отменя преди това.
Каза че си му писала в петък вечерта.
Петък ли?
Не, не знаех за промените в плановете на господин Стерлинг
преди събота.
Точно преди да отида до къщата.
Бях на кино в петък вечер.
Не съм...
Моля ви, трябва да ми повярвате.
Само искам да защитя майка си.
Всичко това го направих за нея.
Разбрах. Благодаря.
Хей! Значи майката на Адриана е в безопасност. Намери ли Линда?
Не, изглежда е изчезнала. Явно е станало твърде емоционално за нея.
Да. Здрасти.
Контролиращата Лопес спечели!
Не разгледах лично оръжието на убийството първият път,
затова си казах, "Знаеш ли какво? трябва да го погледна отново"
и намерих каквото беше нужно!
Оръжието е било избърсано.
И имаше само един отпечатък от Адриана.
Това не е нормално.
И отгоре на всичкото, намерих метилов акрилат на оръжието.
Дрога за която не съм чувал и не съм ползвал. Това е интересно.
Не. Това не е дрога.
Това е субстанция, която се намира на лепкавата страна на етикет на скоч.
Някой е използвал етикета, за да направи отпечатъка.
Значи Адриана е натопена.
От Клив ли?
Не мисля, проверих разговорите на телефона.
Не лъже.
Клив е получил съобщение от Адриана, което отлага работата.
- Не значи, че Адриана го е пратила. - Така е.
Кой друг е имал достъп до телефона й, когато е била на кино?
Ако докторът беше още тук.
Можеше и да знае, с цялото й преследване.
Мисля че знам кой го е направил.
И това е лошо?
Само ако и Линда го е разбрала.
Добре.
Оуен.
Трябва да се предадеш.
Не знам коя си и не знам за какво говориш.
Аз съм някоя, която я е грижа за Адриана наистина,
а не някоя, която се прави, че я е грижа, докато я натопява за убийство.
- Почакай, какво? - Видях те да излизаш от киното.
Мислех си, "Колко мило,
не пише по време на филма".
Ами, милостта да ме целуне отзад.
Пишел си на Клив от телефонът на Адриана, казвайки му, че обирът се отменя,
за да вземеш печалбата за себе си. Ти си убил господин Стерлинг.
Дай ми оръжието, преди някой да те е вкарал в лудницата.
Не, не и докато не си признаеш.
Смяташ че няма да стрелям ли?
Разбирам.
Изглеждам твърде добра.
Ами, не съм.
Бях ужасна майка.
Не съм направила нищо за Адриана през целият й живот.
Това е единственото, което мога да направя, затова я спасявам от теб.
По един или друг начин.
Линда!
Свали оръжието.
Не мога да го оставя да се измъкне.
Той натопи Адриана!
Тази жена е луда.
Внимателно, тази жена е доктор и е много добра при това.
- Линда. - Но...
Защо ще натопявам приятелката си?
Аз ви казах че е невинна, детективе.
Също така ти посочи Джейми,
което ни заведе до складът
и оръжието на убийството, което ти беше оставил, което е умно,
но сега имаме неоспорими улики,
че отпечатъкът на Адриана е прехвърлен на оръжието.
Арестуван си.
Не.
Ти успя, докторе.
Спаси дъщеря си.
Благодаря.
Хей.
Изглеждаш ми позната. Познавам ли те?
Не, не мисля.
Не дойде ли на един оглед преди време?
Аз съм брокер.
Вярно. Може би.
Може би.
Ако се чудиш защо съм тук в полицията, просто...
Те са ми приятели.
И ми помагаха с нещо...
важно.
Това е хубаво.
Помогнаха и на мен.
Щеше да е много зле, ако не бяха.
Да.
Искам да кажа, това е хубаво.
Предполагам трябва да тръгвам.
Хей.
Радвам се, че си добре.
Благодаря.
Добре, Луцифер, имаш вниманието ми.
За какво искаше да говорим?
Единственото нещо, за което искам да говорим си ти.
Каза ли й, че си майка й?
Не. Аз съм...
уважителна.
От думите на една мъдра жена знам,
че това звучи като избягване.
Границите са важни.
Казва го преследвачката.
Защо не й каза, докторе?
Мисля че това е нейн избор.
Но ако съм честна, предполагам...
се страхувам.
От отхвърляне, просто...
Не е това че сега имам връзка с нея, просто...
Не знам. Няма смисъл.
Има смисъл.
Искаш да я познаваш, да си с нея,
това си искала винаги, но не можеш да се отвориш напълно,
защото дълбоко в теб вярваш, че не...
заслужаваш любовта й.
Защото е толкова перфектна,
а... ти си просто, ами...
недостойна.
Много проницателно, Луцифер.
Може би трябва да станеш терапист.
Това беше грешка.
Изглеждаш по-добре от умряла.
Благодаря ти.
Знаеш ли, когато беше простреляна...
не ми харесваше това.
Да, за мен също не беше приятно.
Преди не съм се чувствала така. Беше странно.
Ново и аз бях...
Уплашена?
Да. Предполагам.
И преди съм изпитвала страх, но това беше напълно... друго ниво.
Мейз, да не казваш каквото си мисля?
И аз искам да съм с теб, Ева.
Искам да вземеш нещо.
Добре, това е...
Наречи го семейно наследство ако искаш. Просто...
Просто си го върнах от Луцифер.
Аз не се страхувам, затова това трябва да се погрижи.
В него се намира безсмъртието на майка ми.
Затова мисля че ще те предпази.
Това ще ме направи безсмъртна?
Надявам се.
Почти те загубих отново.
И преди не ме е боляло така.
Изглежда съм развила душа.
Но ако това е усещането на душата, не искам да го усещам пак.
Скъпа, аз...
не искам да живея вечно.
Защо не искаш по дяволите?
Защото видях какво направи на синът ми, Каин.
И ти го видя.
Смъртността е подарък.
Кара те да оцениш животът.
Както страхът те накара да оцениш мен.
- Не, не мога да приема това. - Не, налага се.
Налага се.
Ясно? Или мога да направя това.
- Какво? - Опитвам се да те защитя.
Не, опитваш да защитиш себе си.
Почти те загубих, Ева.
Не мога да те загубя отново.
Не разбираш ли?
Обичам те.
Мейз и аз много те обичам.
Затова това е толкова страшно.
Но трябва да го приемем.
Не мога.
- Да, можеш. - Съжалявам.
Мейз...
Мейз.
Да? Държа те.
Здрасти.
Линда, нали?
Здрасти.
Полицията не ти помагаха, нали?
Ти им помагаше с моят случай.
Просто исках да ти благодаря.
Не беше голяма работа.
Искаш ли да влезеш?
Разбира се.
Добре.
Също така, беше направено анонимно дарение
в клиниката, където майка ми се лекува.
Много голямо.
Ами, това са... това са добри новини.
Има нещо, което исках да ти кажа.
Ти си ми майка.
Нали?
От къде знаеш?
Когато те осиновят,
гледаш всички, които приличат на теб, дори малко.
Всички, които са в точната възрастова група.
И ти се чудиш.
Значи в денят, когато отидох на разглеждането на къщата.
Имах своите подозрения.
Ти и онази друга жена се държахте толкова странно.
Исках да ти кажа.
Но...
не знаех дали ме искаш.
Реших че трябва да те оставя ти да дойдеш при мен.
Ами...
тук съм.
Тук си.
Имаш бебе?
Да.
Искаш ли да го видиш?
Добре.
Това е Чарли.
Здрасти, Чарли.
Боже мой. Здрасти.
Здрасти.
Здрасти, Чарли.
Аз съм сестра ти.
Такъв вид Бог ще бъдеш, нали?
Сериозен и уморен.
Просто,
мислех че ще съм готов да взема мястото на татко, разбираш ли?
Но вместо това се колебая.
Мисля че разбирам.
Чувстваш се недостоен.
Не. Не е това.
Определено се чувствам достоен. Кой друг може да е?
Не, просто прекарах толкова много време да гледам човечеството.
А сега...
Луци, харесва ми да живея сред тях.
Най-после разбрах как да се свързвам. Създадох живот тук.
Създадох приятелства. Семейство.
Ако съм честен,
аз...
не искам нищо от това да се променя.
Какво тогава, смяташ да откажеш ли?
Не.
Това ще бъде егоистично, Луци. Трябва да приема небесната си длъжност.
- Трябва да правиш, каквото те прави щастлив. - Иска ми се да беше толкова просто.
Ами, може и да е.
Тоест, ако някой друг иска да поеме отговорността.
Някой достоен.
Кой?
Аз, разбира се!
За точно това трябва да се докажа.
- Какво? - Чу ме, братко.
Току-що реших.
Ще стана Бог.