Господи... Добре си. - Добре съм.
Добре си.
Какво правиш, по дяволите? - Аз ли какво правя?
А ти какво правиш? През цялото време си знаела, че той е Дяволът!
Не съм крил това от никого! - Как разбра?
Видях. С Аменадил и Чарли. Върнах се и видях страшното му лице!
И аз не харесвам лицето ти, Даниъл, но не се опитвам да те убия!
Защо аз да съм лошият? Опитвам се да те спася...
Да спася дъщеря ни. Да спася света! - Дан, разбирам те.
И аз го приех зле в началото,
но той не е какъвто го изкарват. Добър е. Наистина.
И въпреки различията ви, мисля, че знаеш това.
Познаваш го. Да. Неуязвим съм.
Това е лудост! Вие сте луди! Луди! - Къде отиваш?
Няма да стрелям по никого, ако това те притеснява.
Просто трябва да се махна от него!
Той трябваше да вземе Трикси от бавачката.
Трябва аз да я взема и да я заведа при мама, докато той се успокои.
Не ми се вярва той да се успокои.
Сигурен ли си, че си добре? - Повече от добре съм.
Неуязвим съм дори около теб. - Изведнъж стана така. Защо сега?
На кого му пука? По-добре ли щеше да е да умра?
Разбира се, че не. Просто се опитвам да схвана всичко.
Първо това със силите, а сега...
Но... Прав си. Не трябва да го мисля.
Трябва да тръгвам. - Да.
Извинявай, трябва да тръгвам, но снощи беше много яко.
Да... - Благодаря, че ме покани.
Довиждане. - Чакай. Има още нещо.
Да... - Избери една ръка.
Тази. - Пробвай пак.
Добре, значи тази. - Да!
Какво е това? - Ключ за дома ми.
За да не ме чакаш отвън следващия път.
Да му се не знае. Извинявай.
Твърде скоро ли... - Не. Никак.
Твърде скоро е. Нали не полудявам? - Нали каза, че всичко върви добре?
Да. Възможно ли е да е твърде добре? Слушай сега.
Снощи. Отиваме на вечеря. Свещи, вино...
Пийт ме хваща за ръка, поглежда ме в очите и казва:
"Обичам...
...месно руло."
И да, месното руло е яко, но не мисля, че говореше за него.
Мисля, че аз съм месното руло. Аз. - Леле!
Нали? А едва се срещнахме.
Колко време му трябваше на Луцифер, за да каже, че те обича?
Всички връзки са различни и...
По-добре не се сравнявай с други, но...
Ела, това е хубаво. Наслади му се. Прегърни го.
Разбираш ли? - Да го прегърна.
Да. - Добре.
Луцифер, какво правиш?
Дан трябва да бъде наказан за това, че стреля по мен.
Око за око. Змия за куршум. - Това не е добра идея.
Не е ли?
Не е, права си. Змията даже не е отровна.
Не говорех за това. Точно сега Дан е зле.
Не го дразни.
Иначе какво, пак ли ще се провали в опит да ме убие?
Като говорим за това, замислих се за нещо.
Неуязвимостта ми около теб променя всичко, особено в работата.
Вече не мога да влияя на хората, но и не трябва да бягам от стрелба.
Даже вече мога да бъда твой човешки щит.
Или, по-точно, дяволски щит. Хайде да пробваме.
Луцифер, не. Слушай. Замислих се за убиеца с шепота.
Нещо не излиза там.
Клъмпски призна всичко. - Да, но пак не се връзва.
Серийните убийци често започват с познати.
После минават на непознати.
Клъмпски познава само четвъртата жертва, не и първите три.
Това няма смисъл. - Дали няма с кого да си поговорим?
Убиецът с шепота? Тъпо. Няма смисъл.
Аз не убивам с шепот.
Мога да дам на редактора куп по-интересни имена.
Например заглушителят.
Или носителят на тишина.
Не, не, може би... Може би трябва да съм...
...шъткащият.
Ще предам имената, ако отговориш на няколко въпроса.
Съгласен съм. - Добре. Първи въпрос.
Кое е най-лошото, което си правил на някого, без да го убиеш?
Веднъж изядох бъбрека на човек пред очите му.
Това не става. Няма да ям органите на Даниъл.
Как намери Оливия Сакс в Сан Антонио?
Оливия. Проследих я до дома й една нощ.
Сан Антонио е идеалният град за това.
Знаеш ли... Извинявай, питах за Финикс.
Оливия беше във Финикс, нали? - Да, точно така.
След известно време започнах да бъркам жертвите.
Разбъркване, да. Като говорим за това,
колко разхлабително да дам на човек, без да му нанеса трайни щети?
Не обръщай внимание на партньора ми. Защо премести тялото на Оливия?
За да ви накарам да гадаете. - Да. Умно. Значи...
Знаеш ли какво, пак се обърках.
Преместил си тялото на Джой Гудман, не на Оливия. Знаеш това, нали?
Какво става? Да ме изиграеш ли се опитваш?
Време е да дойде адвокатът ми.
Клъмпски не знае за какво говори. - Така е. Изобщо не ми помогна.
Не мисля, че е убил първите три жертви.
И? Убил е учителката Мадисън, а и нападна теб.
Мястото му е в затвора, а после - в Ада.
Кого го интересуват подробностите?
Мен ме интересуват, Луцифер.
Теб май повече те интересува да отмъстиш на Дан,
затова иди и му отмъсти, а аз сама ще реша случая.
Страхотна идея, инспекторе. Разделяй и владей. Да.
Луцифер, бях права. Клъмпски не е убил първите три.
Има още един сериен убиец и той е на свобода.
Имам следа. Утре, в квартала на изкуствата...
Да. Това ще е!
Така ще ти отмъстя, Даниъл!
Трябва да го полея!
Гласова поща. Не съм чул да звъни. Да...
Луцифер, бях права. Клъмпски не е убил първите три.
Има още един сериен убиец и той е на свобода.
Имам следа. Утре, в квартала на изкуствата...
Инспекторе!
Инспекторе...
ЛУЦИФЕР
СПОЙЛЕРИ
Влизане с взлом, борба, ценностите са оставени.
Това не прилича на обир.
Можеш да го кажеш. Инспекторката е била отвлечена.
Не можах да се свържа с Дан.
Повярвай ми, точно сега той не ни трябва.
Трикси добре ли е? - Да, при баба си е.
Инспекторката преглеждаше случая на убиеца с шепота.
Каза, че е намерила доказателство за още един сериен убиец.
Да не мислиш, че той е разбрал, че Клоуи го е надушила?
Да. Само ми се ще да знаехме какво е намерила.
Телефонът и лаптопът й са счупени.
Техничарите се опитват да измъкнат нещо, но няма гаранции.
Това нямаше да стане, ако не се бях разсеял.
Трябваше да послушам инспекторката.
Да, трябваше. Трябваше! Трябваше да си до нея!
Госпожице Лопес... - Защо не беше до нея?
Сега не можем да полудяваме. Тя се нужда е от нас.
Прав си. Тя се нуждае от нас. Продължаваме да търсим.
Продължаваме.
Може би това. Името Скоти Томас говори ли ти нещо?
Не, но адресът е в центъра.
Инспекторката спомена следа в квартала на изкуствата.
Трябва да е това. - Да тръгваме.
Луцифер, мястото ми не е тук. Аз съм просто криминолог.
Спокойно, госпожице Лопес. Не влизаме в бърлога на убиец.
Няма ли да е добре да повикаме истински следовател?
Нямаме време за нови хора. Ето.
Мамка му, заключено е. - Дали?
Странно. Май не е?
Нали не влизахме в бърлога на убиец?
Мислиш ли, че Клоуи е тук? Да повикаме ли подкрепление?
Аз съм подкреплението. - Глупости.
Какво...
Къде е тя? Ако си я убил, кълна се в татко, ще...
Какво... Кой си ти? Защо мислиш, че съм убиец?
Защо ли?
Заради ножа и другото? Не, не, не. Това е за вдъхновение, кълна се.
Купихме го от фалирала фирма за реквизит.
Просто за да даде правилната атмосфера на екипа ми.
Какъв екип? Каква атмосфера? - Моят отряд нърдове.
Разработваме игра, в която играчът е сериен убиец.
Човеци... Честно...
Да, ножовете са тъпи. Очевидно са реквизит.
Тогава защо инспекторката реши, че тук има следа?
Инспекторката ли? Инспектор Декър? Вие с нея ли работите?
Ти ли си Скоти Томас? - Да.
Трябваше с инспектор Декър да се срещнем, но тя не дойде.
Даже отпечатах съобщенията, които тя искаше.
Къде са тези съобщения?
Покажи ми.
Яко.
Тя се свърза с мен в Килшеър. - А Килшеър е...
Дарк уеб чат сайт за тези, които се интересуват от убийства.
Има сайт за всичко. - Използваме го за проучвания.
Коментарите са анонимни и без модерация.
Всеки може да публикува всичко. Хората имат доста гадни желания.
Желания, които ти окуражаваш с играта си.
Ако начесват тази краста в играта, няма да го направят в живота.
Ясно ли е? Аз съм от добрите.
А и хората в Килшеър не искат да работят с полицията,
но аз предложих помощ. - Каква помощ?
Инспектор Декър беше там.
Следеше потребител, когото сте хванали.
Лес Клъмпски, убиецът с шепота.
Аз съм един от малкото, на които той пишеше лично.
Клоуи е поискала да прочете разговорите.
Да. Личните съобщения в Килшеър се самоунищожават,
но аз имам скрийншотове.
Ще ни трябва цяла вечност да ги прочетем.
Чакай малко. Клъмпски все споменава някакъв Лилимен85.
Лилимен? Няма по-лошото име за супергерой.
Намерих го. Майко...
Коментарите на Лилимен са за убийства като тези на онзи с шепота,
с подробности, които не са публично достояние.
Клоуи нали каза, че Клъмпски не е извършил първите убийства?
Да.
Знам какво е разкрила. Клъмпски е имитатор.
Този Лилимен е убиецът, който все още е на свобода.
Как ще го намерим?
Компютърджиите ще проследят айпи адресите на коментарите му,
но ще трябва време. - Нямаме време!
Моите нърдове ще помогнат. Най-добрите са.
Боже! Благодаря ти.
Добре, докато вие направите това,
аз ще звънна по телефона. - Добре.
ЕНЦИКЛОПЕДИЯ ЗА ДУШИТЕ
Много думи. Нямаш ли книги с картинки?
Нали щеше да ми помагаш? - Трябва да заведа Чарли на лекар.
Линда ще си тръгне по-рано от конференцията, за да се видим.
38 градуса не са кой знае каква температура.
В Ада я държахме 48.
38 може да не са толкова страшни за едно човешко бебе,
но Чарли е наполовина ангел. Това не е нормално за него.
Нали знаеш, че трябва да вдигнеш, когато телефонът звъни?
Няма да говоря с Луцифер. - Мейз...
Той скри майка ми от мен. - Знае ли защо си му бясна?
Не. Може би ще е добре да му кажеш.
Какво ти пречи да схванеш, че няма да ти вдигна?
Какво е станало с Клоуи? Кажи ми какво да направя.
Да, точно така. Правилно.
Да, проследихме айпитата на Лилимен до различни адреси.
Само едно е от частен дом. Сигурно е на убиеца.
Вече сме тук. Изпратете подкрепление.
Трябва да затварям.
Луцифер.
Инспекторе?
Това не е Клоуи. Слава на Бога...
Значи тя все още е в ръцете на това копеле.
"С оглед на изброените причини,
настоявам вашият вестник да използва псевдонима, който аз предпочитам.
Искрено ваш, убиецът на ларинкса.
Ти истински сериен убиец ли си? Имаш само една жертва.
Как... Как влезе тук? - Срещала съм много от идолите ти.
Гейси, Дамър, вмирисания Тед.
Всичките имате едно общо качество.
И ти си страхливец като тях.
Те обаче поне си имаха свои методи. - Коя си ти?
С теб ще се опознаем наистина добре.
Благодаря.
Здрасти. - Здрасти. Какво правиш тук?
Редакторката ми е харесала статията за убиеца с шепота.
Сега аз съм криминален репортер. - Това звучи чудесно.
Защо изглеждаш разочарован?
Не искам да мислиш, че използвам връзката ни за изгода.
Ако кажеш, ще се махна. - Не, не бих си помислила това.
Аз си имам моята работа, ти си имаш твоята.
Сигурна ли си? Защото знам, че малко прибързваме.
Кого заблуждавам? Много прибързваме.
Не искам да те уплаша по някакъв начин.
Честно, Пийт, ти си невероятен.
Дори не знам защо се притеснявах, че прибързваме.
Виждаше се, че си притеснена. - Донякъде, но знаеш ли какво?
Този път мога да видя доброто пред очите си.
Трябва да се връщам в участъка, но ти си върши работата.
Тук е точното място за теб. Свързано е с убиеца с шепота.
Заета си... Ей. - Да?
Сигурно е тъпо, но направих куп проучвания за убиеца с шепота.
Ако ги искаш, в кутия у нас са.
Да не искаш да те харесам още повече?
Може би.
Ти си просто... Ще ти се обадя после.
Довиждане. - Довиждане.
Не мога. Съжалявам. - Опитай пак, братко.
Вече опитах пет пъти, Луци.
Казвам ти, вече не мога да забавям времето.
Не мога, откакто спасих Линда. А сега май трябва да я намеря.
Резултатите на Чарли сигурно са ясни.
Благодаря ти за нищо.
Иска ми се да ти помогна да намериш Клоуи, но вярвам в теб.
А не трябва! Без нея съм безполезен! Как ще я намеря сам?
Спри да губиш време в опити да ме накараш да го забавя
и свърши малко старомодна детективска работа.
Детективска работа? Аз?
Да не би да казваш, че за толкова години работа с Клоуи
не си научил нищо?
Аменадил. Доктор Субия ни вика. - Добре.
Ти можеш да я намериш, детектив Светлоносеца.
Леле... Кой направи това? - Никой. Сам го направих.
Трябва да намерим общи черти на жертвите,
за да изградим профил на убиеца. - Изненадваш ме. Какво имаме?
Жертвата от сутринта е Филис Камерън,
известна режисьорка. Била е убита преди седмица.
Лилимен85 я е убил преди оперната певица Даян Луна.
Значи си има тип - силни жени.
А учителката Мадисън не пасва, защото...
Защото я е убил имитаторът Клъмпски.
Некадърността му ни помогна да го хванем, преди да убие отново,
но истинският убиец с шепота... Той е по-умен. По-чист.
Луцифер, трябва да призная, справил си се впечатляващо.
Благодаря ти. Де да стигаше, за да намерим него... и нея.
Трябва ни повече. - Говорих с имитатора.
Може би "говорих" не е точната дума. - Той изпищя ли нещо полезно?
Може би. Каза, че си е писал с първия убиец
и е разбрал, че Лилимен лови жертвите си в ресторанти.
Имитаторът каза, цитирам: "Лилимен търси бърборани."
Значи се цели в жени, които говорят много.
Ох. - Чакайте малко.
За последно три от четирите жертви са харчили пари в ресторант.
Значи си проверил банковите им сметки?
Да. Обадете се в ресторантите и вижте дали имат камери.
Заемам се. - Добре...
Клъмпски срещал ли се е с вдъхновителя си?
Огледал ли го е отблизо? - Не.
Сигурна ли си? - Счупих му пет ребра,
разкъсах му раменните мускули и му пуснах "It's a Small World".
Напълно сигурна съм.
Само един ресторант има камери. - Добре. Аз и Мейз ще проверим.
Не знам дали това ще е от помощ, но...
Пийт е проучил убиеца с шепота. Ще проверя дали е намерил нещо.
Благодаря, госпожице Лопес.
Не мога да ви покажа записите. - Нямаме време за мъчения.
Мъчения ли? - По-добра идея ли имаш?
Ако не си бях изгубил силата, щях да питам: "За какво копнееш?"
Искам да бъда танцьор.
Да не би силата ми да подейства току-що?
Не съм казвал това на никого. - Върнах се. Мейз, върнах се!
Добре. Така, танцьоре, имаш късмет. Притежавам нощен клуб.
Ако ни помогнеш, ще сбъдна мечтата ти.
Съгласен? - Съгласен. Добре.
Добре. Какво търсим? - Търсим нея.
Била е тук във вторник вечерта. - Добре.
Браво.
Чувал ли си за демон, който си е намерил душа?
Не, разбира се. Това е невъзможно. - Да. Цял живот така ми казват.
Но пък ти се влюби, а Аменадил направи дете на човешка жена.
За всичко си има първи път, нали?
Различно е. Ние сме ангели. Ти си просто демон.
Ето я. Това със сигурност е тя.
Сега трябва да изчакаме зловещия тип, който я следи.
Откъде ще знаем кой е той?
Добре. Все тая.
В името на татко.
Пийт? Не можах да се свържа с теб. Тук ли си?
Пийт? Пийт?
Явно го няма. Добре, започвам.
Твоята безобидна приятелка ще вземе файловете ти.
Добре...
Господи.
Ел.
Здрасти. Здрасти. Аз...
Звънях ти, а ти не вдигна и...
Исках да взема проучванията, които ми предложи.
Съжалявам, съжалявам... Просто... - Съжаляваш ли?
Нали затова ти дадох ключа?
Ти ли отвинти това? - Какво?
Не. Какво е отвинтено?
Ела, защо ти трябваше да ходиш там? - Не, не, недей!
Това е много жалко. - Не! Не!
Надявах се... - Не! Не!
...да си различна. - Не! Не! Не! Спри!
Отвори очи! - Не! Не! Не! Не!
Спри...
Не е казал нищо след ареста. - Ще го накарам да говори.
Не. Имаме само един шанс.
Не можем да рискуваме той да си викне адвокат или да умре.
Трябва да подходим внимателно.
Къде е тя, Пийт? Къде е Клоуи? - Не. Луцифер, тя няма да се справи.
Госпожица Лопес е по-силна, отколкото си мислиш.
И отколкото тя си мисли. - Къде е Клоуи?
Знаем, че ти си Лилимен85, Пийт. Ти си първият убиец с шепота.
Намерихме нужните доказателства в стаята ти с растенията.
А си мислех, че съм попаднала на добър човек.
Аз съм добър човек. - Само че си сериен убиец.
Именно. Всеки си има недостатъци. - Моля?
Пийт, твоето не е дребен недостатък. Ти убиваш хора. Невинни жени.
Защо? Тормозили ли са те като дете?
Баща ти ли те биеше? - Не.
Беше майка ми. Не ме биеше. Крещеше ми по цял ден.
Затова ли режеш гласните струни на жените?
Твърде очевидно ли е? Сърцата ли трябваше да им изтръгвам?
Само защото мама е била лоша с теб?
Не просто беше лоша с мен. Не ме обичаше.
Обичаше само тъпите си лилии.
Много хора имат лошо детство, Пийт. Аз също. Не ставаме серийни убийци.
Значи ме използва, за да получиш информация за разследването?
Така започна, но после имаше развитие.
Господи. Щял си да ме убиеш, нали?
Пасвам на профила. Говоря много.
Но говориш толкова хубаво.
Мислех, че с теб най-после ще почувствам нещо, но...
Не.
А направих всичко както трябва.
Вечеря на свещи, онази сбирка... Дадох ти ключ за дома си.
Да. Заблуди ме. Поздравления. - Благодаря, но не се получи.
Чувствам нещо само когато ги чувам как се давят в кръвта си,
без да могат да говорят.
Не знам... Може би...
Може би ако бяхме прекарали повече време заедно...
Повече време ли?
Това нямаше да промени факта, че си хладнокръвен убиец.
Имаш право, но с теб доста си приличаме.
Глупости. - Не бъди толкова сигурна.
В теб има мрак, Ела.
Видях го в момента, когато се срещнахме.
По дяволите, Пийт, къде е Клоуи?
Не знам, ясно? Нищо не съм й направил. Кълна се.
Наистина не знаеш къде е, нали? - Не знам.
Елс, за да сме наясно... Късаш с мен, нали?
Пийт... Ще гориш в Ада.
По дяволите.
Този отпадък казва истината. Не знае къде е тя.
През цялото време търсих грешния човек!
Аз съм виновен.
Не разбирам! Къде е инспекторката? Кой друг би искал да я нарани?
Ами ако целта не е тя?
Луцифер, ами ако целта е да бъдеш наранен ти?
Здравей, инспекторе.
Дълго лате с бадемово мляко и карамел без захар.
Любимото ти. Хайде. Хайде.
Това струваше седем долара. Боже! - Защо съм тук, Михаил?
Спокойно. Временно е. Имам по-голям план.
Какъв план? Да ме накараш да те намразя още ли?
Не, но - спойлери - ще бъде епичен. Само почакай.
А дотогава... Може да понаваксаме.
Доста неща са се случили след последната ни среща.
Защо да говоря с теб?
Защото искаш да знаеш какво значат промените, които брат ми преживява.
Но дълбоко в себе си сигурно вече знаеш, нали?
Пак ли искаш да ме накараш да се боя за връзката си с Луцифер?
Това е проблемът, инспекторе.
Луцифер не може да създава копнежи, а аз не мога да създавам страхове.
Само ги изкарвам на показ, а ти вониш на страх.
Не знаеш за какво говориш?
Не се ли страхуваш от това, което неуязвимостта му означава?
Нали знаеш, че ангелите се самоопределят?
Изборът да е уязвим около теб означава нещо.
А какво ли означава изборът да не е?
Грешиш. С Луцифер сме по-близки отвсякога.
Сигурно си права. Всички знаем, че Луцифер не лъже.
Щом ти казва, че те обича, това е истината, нали?
Но...
Не. Не, не, не. Още не го е казал, нали?
А ти си му го казала. Това е...
Май ти трябва малко време, затова...
Имам малко работа, инспекторе, но скоро ще се върна.
Приятно прекарване в пещерата.
Намерих го в бар. Пиян е.
Даниъл. - Не! Не, не, не!
Даниъл! Даниъл! Успокой се! - Не ме наранявай.
Нали ти ме простреля?
Слушай, с теб си имаме различията, но сега се случва нещо по-важно.
Кажи ми, в нощта, когато видя лицето ми,
защо се върна при къщата? - Какво? Защото ти ми се обади.
Ти ми каза да дойда.
Не съм ти се обаждал, Даниъл, но мисля, че знам кой го е направил.
Кой? - Моят близнак. Михаил.
Изписано ти е на лицето. Той ти каза да стреляш по мен, нали?
Съжалявам, че го казвам, но той те е изиграл.
Той е ангел, а ти си Дяволът. Ти си принцът на лъжците.
Дан! Михаил е отвлякъл Клоуи. Трябва да я намерим,
преди да е изпълнил плана си, какъвто и да е той.
Чакай, отвлякъл ли я е? - Да.
Затова ли е цялото оживление? Защо не ми каза?
Отворете вратата! Ще помогна! - Как?
Ще кажеш, че я е отвлякъл архангел? Сега сме на една страна.
Само ние можем да я спасим.
Затова трябва да ми кажеш къде си видял Михаил.
Причиняваш ми болка.
Добре... Добре... Михаил... Дойде при мен на гробището.
А после отлетяхме другаде. За да поговорим насаме.
Беше някаква странна пещера.
Може би Клоуи е там. Къде е пещерата?
Не знам точно. - Как така? Очите ли ти върза?
Ами... Май... Припаднах по време на полета натам.
И обратно. - Не е истина!
Страх ме е дори от панаирджийските влакчета,
да не говорим пък за летенето.
Ще ми кажеш ли нещо полезно или ще си напълно безполезен?
Пещерата беше много странна. Беше...
Части от нея изглеждаха фалшиви. Имаше... Имаше решетки.
Изглеждаше все едно никой не е бил там отдавна.
Мейз, Дан, какво правите тук?
Добре удряш, инспекторе.
Всички изоставени зоопаркове ли са толкова опасни?
Луцифер...
Съжалявам. Помислих те за Михаил. - Няма проблем.
Шамаросвай ме колкото искаш.
Наистина го е грижа, а?
Да... Проклети сродни души.
Добри новини. Температурата на Чарли спадна.
Просто е настинал.
Искате ли да го видите? - Да.
Насам.
Здравей, братко.
Михаил. Какво правиш тук?
Чух, че Чарли е болен. Дойдох да те подкрепя.
Глупости.
Имаме си различията, но сме семейство.
И Чарли е част от семейството.
Чух как лекарката каза, че просто е настинал.
Много... Много съжалявам.
За какво съжаляваш, Михаил? Новината е добра.
Братко, разбираш какво значи това, нали?
Не разбирам. Какво?
Скъпа, прибрах се!
Изненадан ли си, че ме виждаш?
Всъщност не, Мейзикийн. Точно теб исках да видя.
Даже идваш по-рано, отколкото очаквах.
Уморих се от тъпите ти игрички, Михаил.
Омръзна ми да тормозиш мен и приятелите ми.
Отвличането на Клоуи вече беше прекалено.
Сега ще се позабавлявам, като те накълцам.
Не мислиш ли, че прекаляваш? Нямаше да нараня Клоуи.
Не ми ли вярваш?
Мейзикийн, само аз съм честен с теб.
Кой ти каза за пръстена?
Само ми показа колко гаден е животът ми.
Затова исках да си поговорим.
Мога да ти помогна.
Когато получа каквото искам, и ти ще получиш каквото искаш.
Толкова сме близо, Мейзикийн.
Изпълнението на плана ми е толкова близо.
Искам само да кажа, че съм благодарна на всички ви за работата
и за това, че не се отказахте от мен.
Думите не ми стигат, но...
Благодаря. Благодаря ви. Благодаря.
Братко, трябва да поговорим.
С Чарли се случи нещо ужасно. - Влоши ли се?
Не. Не, оправи се, но...
Просто е настинал.
Не виждам проблема. - И аз така казах.
Не, слушай, трябва да... - Извинявай, но съм зает.
Още не сме си поговорили с инспекторката. Може ли по-късно?
Не! Това е... - Да! Може по-късно.
Ами...
Здрасти. - Здрасти.
Може ли да поговорим насаме? - Да. Разбира се.
Тук. - Как е Ела?
Ами... Както може да се очаква. Радва се, че си добре, но...
Горката Ела. Жал ми е за нея. По-късно ще говоря с нея.
Инспекторе, ужасно съжалявам. - За какво?
За това, че те намерих толкова късно,
за това, че те забърках в семейните си проблеми,
за всичко, което лудият ми близнак ти причини.
Луцифер, всеки има откачено семейство.
Наистина, отвличането не беше приятно, но...
През цялото време знаех, че ме търсиш.
Сега ме притеснява Михаил...
Той каза, че всичко е част от по-голям план и...
Трябва ли да го намерим?
По-късно ще се разправя с него. Сега просто...
Радвам се, че ти се върна.
Ами... Чух, че не съм ти трябвала. Хванал си сериен убиец сам.
Мейз и госпожица Лопес помогнаха, но май аз свърших основното.
Ти също.
Какво? - Влязох в твоята кожа, инспекторе.
Работих като истински следовател. Имитирах те.
Но бях и себе си. Силата ми се върна.
Това дали не е страхотно?
Наистина ли? - Да.
Това... Това е страхотно.
Какво има? - Нищо. Нищо.
Просто... Дали аз още мога да ти влияя?
Ще ти кажа за какво копнея и без това.
Ако приемем, че знаеш какво искаш. - Моля?
Просто се чудя дали подсъзнателно не ме отблъскваш.
Защото казваш, че искаш връзката ни, но...
Искаш ли я? - Откъде идва това?
Ако вече не ми позволяваш да ти влияя
и през цялото време си неуязвим,
това не значи ли, че вече не искаш да си уязвим с мен?
Ясно. Михаил ти е бръкнал в главата. Какво ти каза той?
Знаеш, че той напипва страховете на хората.
Да... Част от мен се страхува. - От какво?
От това, че ти не чувстваш същото, което аз чувствам.
Какво... - И...
Не искам да те карам да казваш нещо, което не искаш,
но знам, че не можеш да лъжеш.
Кажи ми...
Затова ли ти не ми го каза? - Кое?
Ами... Инспекторе... Сложно е.
Добре... - Не...
Инспекторе, разбира се... - Ясно.
Не, инсп... Клоуи.
О...
Об...
Инспекторе...
Какво?
Аменадил!
Братко! Няма по-лош момент да забавиш времето!
Не е забавено. Спряло е. - Накарай го да тръгне тогава.
Луци, виж... Просто... Виж...
Той спря. Чарли спря.
Той, всичко и всички останали, включително инспекторката.
Да. Само ние, небесните създания, не сме.
Разбираш ли какво значи това? - Не...
Михаил беше прав.
Чарли... Той е смъртен. - И?
През цялото време си мислех...
Предполагах, че е като нас. Но той не е.
Той е нормално човешко дете.
Ще боледува, ще го боли, ще остарее, ще страда.
Ясно, сега разбирам.
Спрял си времето, за да попречиш на това.
Хайде да си решиш родителските проблеми по-късно.
Пусни времето да върви, понеже трябва да оправя връзката си!
Не знам как! Не очаквах това!
Не си го направил съзнателно, но е задействано от страховете ти.
Спри да се страхуваш! - Не е толкова лесно.
Аменадил, впечатлен съм.
Надявах се да излезеш от контрол, но чак да спреш времето?
Бива си те! - Това дали не е този с плановете?
Разбира се, ти си зад това. - Как са отношенията ти с любимата?
Осъзна ли, че връзката ви няма да я бъде?
Разбирам проблема ти с мен, но защо въвличаш Аменадил?
Какво целиш? - Скоро ще видиш.
А и не съм направил нищо на Аменадил.
Не съм виновен, че той се бои от сополивото носле на сина си.
Аменадил, Михаил вероятно е разболял Чарли.
Не бих направил... - Лъже.
Аменадил, кое е по-вероятно? Аз да съм разболял детето ти?
Или това Чарли да се е разболял, защото е жалък крехък смъртен,
който ще страда и ще умре в мъки като човек?
Аменадил, Чарли няма да умре.
Сега кой лъже? - Поне няма да е скоро.
Децата растат бързо. - Не го слушай, братко.
Казвам това, което той вече мисли. - Защо? Защо правиш това?
Пак с обвиненията.
Не съм виновен, че си направил дете на мръсна човешка жена.
Виж я. Толкова безпомощна. Като сина ти.
Мейз. Защо го защитаваш? - Той ми обеща душа.
Това е невъзможно. - Защо? Защото съм просто демон ли?
Именно.
Ставай.
Не сме приключили.
Защо вярваш на Михаил? Той е лъжец!
С мен беше честен!
Ти... Ти скри майка ми от мен! - Откъде...
Съжалявам, Мейз, но дадох дума на Лилит.
За теб това явно е по-важно от мен! - Какво?
Не мога да повярвам, че използва детето ми като пионка!
Не мога да повярвам колко лесно ти повлиях!
По-трудно беше да настроя приятелите на Луцифер срещу него.
Мейзикийн.
Достатъчно!
Татко.
Деца. Знаете, че не ми харесва да се биете.
Превод: Tigermaster
©2020 Translator's Heaven http://subs.sab.bz