EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Det är rätt coolt, Maze.
Du har fått en själ. Fantastiskt.
Och Gud har sagt det.
-Oj. -Han sa det inte så direkt.
Jag klagade på att en demon inte kan få en själ, och Gud sa: "Inte?"
Irriterande vagt.
Men han hade en viss blick, och jag bara visste.
Tänk att det var ett alternativ.
Jag letade efter en själ som om det var nåt man åt,
eller ett skimrande moln man kan andas in.
Men nej, den växer inuti min kropp, som en liten själsbebis.
Tja, efter att ha sett hur Lucifers far agerar
antar jag att det är logiskt.
Just det, det där skitsnacket om självförverkligande.
Men min fråga är om den har växt färdigt.
Linda, lyssnar du?
Ja, självklart.
Känner du dig färdig?
Gud, terapeuter… Svarar alla på frågor med andra frågor?
-Vad var det? -Inget.
-Jag kan inte prata nu. -Du gör det, va?
-Vadå? -Försök inte ens ljuga för mig.
Jag sa att det var en dum idé. Du kommer att råka illa ut!
Jag vet vad jag gör.
Upp med toppen…
Hej, snygging.
Vad i hela friden gör du?
Nog med dina fåniga tidsfördriv, Lucy.
Ursäkta, då.
Flaskskepp är ett anrikt hantverk, som jag nyligen blev påmind om.
Och sprattet du spelade på stackars Dan?
Väldigt viktiga saker.
Det tog veckor att planera,
och nu när det är över ska jag lära mig spela valthorn.
Jag har länge velat det.
Lucy! Lucifer!
Vi måste diskutera far.
Gud kanske går i pension. Gud. Och vi måste lista ut vad vi ska göra.
Jaha, det.
Om jag har undvikit nåt, så är det inte det.
Bli inte så skärrad, det finns inget att lista ut.
Pappa går i pension. Han har hållit på bra länge.
-Världen klarar sig inte utan Gud. -Helt rätt. Nån kommer att ersätta honom.
Och med "nån" menar jag dig.
-Mig? -Spela inte dum.
Du har tränat inför det sen du gick i änglablöja.
Guds högra hand, den största krigaren, hans favoritson.
Ja, det har du rätt i.
Du har önskat dig det här hela livet.
-Det har jag inte sagt. -Du behöver inte säga det.
Ord är bara ord.
Jag vet vad du känner.
Whiskey sour med honung och citron?
Jag tog en kurs i mixologi. Variation är livets krydda.
Lucifer.
Att vara Gud är inte så lätt.
Det är…
…ett stort jobb.
Det allra största.
Hur tar jag ens det beslutet?
I såna här situationer, när mycket står på spel,
frågar jag mig själv:
"Vad är din spontana reaktion? Du vill det här, så hoppa rätt i."
Du brukade göra så, men du har förändrats, käre bror.
Så låtsas inte. Det är terapin.
Linda har hjälpt dig att bli mer medveten och tänka igenom saker och ting.
Hur understår du dig?
Men du kanske har rätt. Terapin har förstört mig!
Jag har överanalyserat alla mina beslut, trots att vi har svaret på våra fötter.
"Just do it."
Eller jag har ju Louboutins på fötterna, men du fattar.
Tack, broder.
Okej.
Förlåt, det är mitt valthorn.
Jag ska kasta det.
Vad gör du här?
Jag måste prata om oss.
Jag sa att jag kunde vänta tills du funderat klart,
men nu inser jag att jag kanske inte kan det.
Den här osäkerheten i förhållandet är väldigt jobbig.
Och det börjar påverka andra, som Trixie, till exempel.
Och du är ju odödlig, så jag kan bli tvungen att vänta länge.
Kanske för evigt.
Poängen är att jag inte kan vänta,
och det är inte för att du inte sa de där orden,
för ord är bara ord.
Och jag tror att jag vet hur du känner, men jag…
Just nu behöver jag veta.
På nåt sätt måste jag få veta om vi är tillsammans.
Det var allt.
Ja.
-Ja? -Ja.
-Vi gör det bara. -Va?
Vi vill vara tillsammans,
så låt oss sluta tänka och bara är tillsammans!
Okej.
Då gör vi så.
-Förlåt. -Ditt horn.
-God morgon, miss Lopez. -Hej.
Ska vi?
Vet ni vad? Nej. Jag tänker inte ens fråga den här gången.
För ni två är paret som ropade "förhållande",
och jag tänker inte fråga.
Okej, jag måste få veta. Är ni tillsammans eller inte?
-Ja. -Definitivt tillsammans.
Ja, det var på tiden.
Hej, ni borde stålsätta er för den här.
Stålsätta oss? Varför det?
Det verkar enkelt.
Ja. Offret är Arthur Sterling, husägaren. Skottsår i bröstet.
Kassaskåpet är tömt. Det tycks vara ett urspårat rån.
-Mordvapnet är en 38:a från kassaskåpet. -Inte angående mordet, utan mördaren.
Men förövaren som var på plats har erkänt.
Överanalyserar du det? Det kan förstöra ditt liv.
Följ med bara.
Okej.
Doktorn?
Jag gjorde det. Jag dödade honom.
Du kunde ha förvarnat oss.
-Dödade du den mannen, Linda? -Jag sa väl det?
Okej. Varför då?
Varför är det så svårt att ta mig på orden?
Tillitsproblem härrör oftast från en problematisk relation till en förälder.
Mamma, kanske?
Inspektören, luras inte av hennes sluga terapeutknep.
Hon försöker få dig att överanalysera dina känslor.
Sen ifrågasätter du varje beslut. Jag tycker att vi gör det.
-Gör vadå? -Det här.
Doktorn, vad är det du önskar dig?
Jag…
Jag vill skydda mitt barn.
Om Charlie är i fara kan vi hjälpa dig.
Men vad hjälper det att bli gripen för mord?
Tiden är slut för i dag.
Okej, du ger mig inget val.
Dr Linda Martin, du är gripen för mord.
Vad i helvete pågår här?
Du tror väl inte att Linda har dödat nån?
Hon erkände.
-Har du dödat nån? -Japp.
-Vem? -Det var…
Det kvittar.
Ett impulsbrott.
Det var ett impulsbrott.
Min favorit.
De bästa besluten fattas i stundens hetta.
Hypotetiskt, alltså.
Hur mördades han?
Riktigt ordentligt. Och hårt.
Tills han blev stendöd.
-Hon ljuger. -Vi vet.
Hennes vapen är en 9 mm, och mordvapnet är 38:a.
-Och dessutom är det ju doktorn. -Vi vet bara inte varför hon ljuger.
Inte jag heller.
Vi pratade i går och…
-Linda? -Tyst, Maze.
-Om du inte berättar… -Nej.
-Linda. -Nej.
Om du inte berättar, gör jag det.
Vilken hemlighet du har dolt.
En biologisk dotter som inte känner till dig?
Adriana.
Och du har stalkat henne.
Snarare…
…hållit ett öga.
På avstånd.
-I smyg. -Självklart i smyg.
Lite oskyldig stalkning har aldrig dödat nån.
Okej.
När Maze hade hittat henne sa jag åt mig själv att ha tålamod.
Vänta tills hon sökte upp mig.
Men jag kunde inte låta bli. Jag var tvungen att se henne.
Så du gjorde det.
Det kan man förstå.
Ja, och tur det, för jag märkte att hon var inblandad i nåt dåligt.
-Kanske farligt. -Och därav pistolen?
Nej, jag köpte den för att en gudinna tuttade på mig och demoner tog mitt barn.
Men jag började bära vapen nu.
Okej, du måste berätta vad som verkligen hände i går kväll.
Okej.
Jag var i färd med att skugga Adrianas bil…
…när hon plötsligt började köra som en galning.
Jag visste att nåt var på tok, så när hon gick in i huset…
…följde jag efter och såg kroppen.
Såg du nån annan?
Linda, det tar emot att säga det här, men det framstår som…
Jag vet, och därför angav jag mig själv.
Jag vet att Adriana inte kan ha gjort det.
-Varför inte? -För att…
För att.
Så jag köper tid tills polisen hittar mördaren.
Nån verkar vara i förnekelse.
Men om det är din magkänsla, så stöttar jag dig.
-Hur som helst måste vi ta hit henne. -Hoppas att hon är långt borta.
Hon är här.
Säg inte vem jag är, inte på det här sättet.
Hur vet hon ens vem du är?
Jag träffade henne en gång på en öppen visning.
En lång historia, men berätta inget.
Jag gjorde det. Jag dödade honom.
Varför det?
Jag är mäklare.
Jag sålde precis huset till mr Sterling och visste att han skulle åka bort.
Och jag kunde kassaskåpskoden.
Det skulle bara bli ett enkelt rån, ingen skulle bli skadad.
Men mr Sterling kom hem innan han skulle och tog mig på bar gärning.
Så jag sköt honom.
Har du mordvapnet eller nåt av de stulna föremålen?
Nej, jag gjorde mig av med allt direkt.
Jag hade inte tänkt erkänna, men skuldkänslorna blev för stora.
Det var allt.
Okej, vi behöver det i skrift.
Hon är oskyldig. Jag vet inte varför hon säger så.
Det är nåt som känns fel.
På tal om saker som känns fel, men är raka motsatsen…
Inspektören och jag är tillsammans, och allt känns rätt.
Ingen av oss undanhåller nåt, ingen oidentifierad oro…
Va?
Några tankar, om hur fantastiskt det är?
Du vet väl att hon ljuger?
Jag vet ingenting. Hon var ju den enda du såg i huset.
Hon är enda spåret.
-Den otäcka killen. -Den otäcka killen?
Skälet till att jag trodde att Adriana höll på med nåt farligt.
Häromdagen såg jag henne gräla med en stor och hetsig…otäck kille.
Där har vi det. Förnamn Otäck, efternamn Kille.
Vi hämtar honom.
Jag la hans bilnummer på minnet, ifall nåt hände, och det har det.
Okej, vi kan efterlysa honom, men Adriana måste stanna här så länge.
Ni får se när vi hittar honom. Otäck kille. Definitivt mördaren.
Definitivt.
Okej, få se vad du går för, Clive.
Bönpåseskott?
Du är inte Clive.
Eva.
Maze.
Lustigt att se dig här.
Så går det när man använder bönpåsar mot en demon.
Vad fan tänkte du?
Att jag skulle imponera på dig med mina ninjatakter?
Det gjorde jag inte, va?
Vad gör du här?
Okej…
Jag stack ju för att hitta mig själv.
Ja.
Tja, jag…
…testade en massa saker och inget kändes helt rätt,
så jag tänkte tillbaka på när jag var som lyckligast.
Minns du fallet när vi jagade den där killen ihop?
Vagt.
Okej, för dig var det väl vardagsmat, men…
…för mig var det…
…annorlunda och utmanande och…
…läskigt.
På ett bra sätt.
Hur som helst, jag insåg vad jag skulle göra för att bli lycklig.
Det var tydligt, och jag vet inte varför jag inte insåg det tidigare, men…
Jag var tvungen att bli prisjägare.
Okej. Lycka till med det.
Vänta! Du är väl också ute efter Clive?
-Vi kan samarbeta. -Jag jobbar ensam.
Snälla. Jag skulle lära mig så mycket.
Toppen. Precis när jag funderade på att bli mentor.
Vi delar 70-30!
80-20?
Överens.
Ja!
Jag har redan kollat stället, och han har inte lämnat några ledtrådar,
men kolla här.
Det är en Hollingshead.
Hans tavlor säljs för hundratusentals dollar.
Varför är det dyr konst i ett ruckel i Van Nuys?
Precis det jag undrar, lärre.
-Kalla mig inte det. -Visst.
Ursäkta, var är Adriana?
Med vem kan jag prata om Adriana Nassar?
Nån måste veta nåt!
Ursäkta mig. Det är jag som är utredare. Kan jag hjälpa dig?
Gud, ja.
Jag är Adrianas pojkvän, Owen.
Hon är oskyldig.
Ja, jag har hört det ofta på sistone. Ska du också erkänna?
-Va? -Det var inget.
Har du några bevis för att hon är oskyldig?
Nej, det har jag inte. Men jag tror att jag vet vem det var.
Jaså? Fortsätt.
Okej.
Adriana hade pengabekymmer. Har hon berättat om det?
Nej, hon har inte berättat nånting.
Jag tror att hon är rädd.
Hon tog ett dåligt lån och kom i kontakt med några skumma typer.
Jag hörde henne gräla i telefon med en av dem.
Vet du om det var nån som heter Clive Winter?
Nej, det var en kvinna.
Jamie.
Jamie?
Okej, då har jag nåt att jobba med. Tack så mycket, mina herrar.
Jag bjuder.
L'chaim.
Jag betalar för bord sju.
Vad handlade det där om?
Bara…
Bara lite research.
Om vadå? Osmickrande huvudbonader?
Du vill inte veta. Det är rätt svårsmält.
Jag har smällt av, både bokstavligt och metaforiskt,
så jag kan nog hantera det.
Jag tror att jag ska bli Gud.
-Va? -Min far…
Han går pension, och jag tycks vara efterträdaren.
Så det var en liten överjordisk läxa. En fokusgrupp, kan man säga.
Om vad folk förväntar sig av Gud.
Men nog om mig.
Hur mår du, kompis?
Har du hämtat dig från Lucifers spratt?
Ja, jag mår bra.
Jag har lite svårt att fokusera på…
Ursäkta…
Gud?
Ska du helt plötsligt bli far till hela världen?
Det är lite skrämmande.
Visst, det är det säkert. Snacka om befordran.
"Kommissarie" blev för mycket för mig. Jag är hellre fotsoldat.
Jag gillar vardagskneget.
Men du ser helheten. Du är perfekt för det.
Du kan nå hur långt som helst.
Grattis, jag är glad för din skull.
Tack.
Okej, tavlan som Maze såg hos Clive kan spåras till det här galleriet.
-Ägaren heter… -Jamie? Säg att det är Jamie.
Varför är vi uppjagade?
Adriana hade tydligen grälat med henne.
Och hon känner killen som hotade min dotter?
Det är skumt. Vi fixar ett erkännande.
Linda.
Vadå? Jag fick ju komma för att min kunskap var användbar.
Du tänkte skugga oss annars.
Jag tycker att din information är av värde för fallet,
men du kan inte vara med vid förhör.
Okej, då. Jag stannar här i så fall.
Du kan väl stanna med Linda och hålla henne sällskap?
Ja, vad än du behöver, älskling.
Märkte du ömhetsbetygelserna oss mellan? Vi är, som sagt, tillsammans.
Tillsammans, som i helt bundna och inget mer tramsigt velande.
Eftersom du prompt ska fråga så går det galant.
Det du gör funkar inte.
Vad gör jag?
Du vill att jag frågar om ditt förhållande och dina känslomässiga tvivel.
Om du inte märker det är jag lite upptagen med annat.
Varför skulle jag ha känslomässiga tvivel?
Förresten, svara inte. Jag behöver inte din yrkesmässiga åsikt.
Jag har insett att terapi var slöseri med min tid.
Herregud.
Titta.
Jag såg samma skåpbil vid ett av husen som Adriana sålde.
Vilken sorts konst transporteras i en blomsterbil?
Den stulna sorten.
Nej, inspektören sa åt oss att vänta på henne.
Vad hände med att följa magkänslan?
Terapeuter… Ni använder alltid ens egna ord mot en.
Kör till, men vi gör som jag säger.
Okej.
Jamie Evington?
Är du ägaren? Inspektör Decker. Får jag fråga dig nåt?
Om vadå?
Känner du Adriana Nassar?
Det gör jag inte.
Sålde hon inte ditt hus i Malibu?
Den Adriana. Jag hade knappt nån kontakt med henne.
Och Clive Winter? Låter det namnet bekant?
Nej, tyvärr inte.
Konstigt, för han har en tavla härifrån.
Många har Hollingshead-tavlor.
Jag sa inte att det var en Hollingshead.
De utgör större delen av min verksamhet, så jag antog det bara.
Om du ursäktar, så har jag klienter att ta hand om.
-Är det sant? Får jag välja vad jag vill? -Absolut, älskling. Låt Gogh.
Ja! Den passar utmärkt vid ditt toalettbord.
Färgerna är så…
…färgstarka.
Utmärkt öga.
Konstnären valde livliga färger för att uttrycka parets komplexa känslor.
Eller så är de inte alls komplexa.
De två är säkert hur lyckliga som helst, hur min kära Linda än vill överanalysera.
Hon är bara orolig för sin dotter, och han vill bara prata om sig själv.
Vilken djärv och märkligt specifik tolkning.
Det är det jag älskar med konst. Det är så subjektivt.
Visst är det?
Ni ska få fundera lite.
Vad gör vi?
Det är uppenbart att Jamie stjäl konst.
-Det betyder inte att hon är mördare. -Nej, Clive är det.
Han är hennes underhuggare.
Han och Jamie måste ha tvingat Adriana att delta i brotten,
och använde henne för att komma in i dyra hus med värdefull konst.
Ja, men utan bevis har vi inget att sätta emot,
så låt proffsen sköta det här, okej?
Ja?
Är det härliga paret intresserade av det härliga paret?
Jo, det är faktiskt så…
Vi undrar om du har nåt aningen mer exklusivt?
Du har tydligen en talang för att förvärva konst som har…
…andra ägare.
Jag förstår. Och vad är ni ute efter?
-Matisse. -Monet.
Båda två går bra.
Vi samlar på impressionister som börjar med M, eller hur?
Bara de är ouppnåeliga, oöverkomliga och utom räckhåll.
Jag tar bara jobb via kontakter.
Jag kan försäkra dig om att vi är väldigt pålitliga klienter.
Jag omsätter alltid ord i "Monetära" handlingar.
Vet du vad? Vi tar det lyckliga paret också.
Ja.
Okej, då.
Victor i receptionen sköter den här, och jag kontaktar er om impressionisterna.
Underbart.
Till dig, inspektören. Ett impulsköp.
Tack. Jag har aldrig fått en present på ett uppdrag.
Varsågod.
Vad var det för uppdrag? Vi kammade noll.
-Är du inte arg att vi improviserade? -Det gjorde vi inte.
Lucifer ringde när du gick in i galleriet. Jag hörde allt.
Inspektören hörde oss charma Jamie. Jag charmade, du babblade mest.
Då vet du om den falska blomsterbilen och den stulna tavlan?
Jag anade att din kunskap skulle vara till nytta.
Då är du med på att Clive är mördaren och att min dotter är oskyldig.
Ja, men varför skulle Adriana ta smällen om hon inte var inblandad?
Isdrottningen Jamie måste ha hotat henne.
Visst är hon otäck? Hon kan säkert knäcka en nöt med sin bäckenbotten.
Därför behövdes Lucifer för att knäcka henne.
Vad sa jag om att överlåta det till proffsen?
Planen är redan i gång, eller hur?
Ja, vi ska avlyssna hennes telefon.
Nu väntar vi på att Jamie ska ringa Clive och be honom fixa en Monet åt oss.
Och sen pinga mobilen och gripa honom.
-Om Adriana inte vill berätta… -…kanske Clive gör det.
Där ser du.
Det perfekta paret.
Charlie.
Hej.
Gick det bra?
Ja, absolut. Det har varit så roligt.
Och du vet att jag avgudar Charlie,
men jag vet inte hur ni orkar göra det här varenda dag. Alltså, varenda dag.
Ja. Det blir lättare med lite övning.
Och vet du vad? Jag gillar faktiskt det praktiska.
Det vardagliga och magiska. Det…
Magin sker i de små stunderna.
Vad gråtmilt. Förlåt, jag…
Nej, jag fattar verkligen.
Gud finns i det lilla.
På tal om Gud…
-Får jag fråga en sak? -Ja.
Skulle du ändra på nåt med honom, om du kunde?
Ändra på nåt med Gud?
Nej, hela poängen med att tro är acceptans.
Visst, men…
…rent hypotetiskt.
Föreställ dig att Gud står inför dig och frågar…
"Hur gör jag ett bättre jobb?"
Nåt kommer du väl på?
Nej.
Gud ställer alltid upp för mig.
Alltid.
Han älskar mig.
Förmodligen mer än nån borde egentligen.
Vad ska det betyda?
Jag har…
Jag har mycket mörker inom mig.
Och bossen där uppe vet det…
Det kvittar för honom.
Han är lugn med det.
Därför förtjänar jag honom inte.
Jag håller inte med, Ella.
Jag menar det.
Jag tror att om Gud stod här nu, inför dig,
skulle han be dig ta lite av tilltron du har till honom…
…och lägga den på dig själv.
Det är…
Tack för att du säger det, Amenadiel…
Jag ska försöka.
Okej.
Jag vill försöka.
Så varför tror vi att Clive är här?
Polisen spårade ett samtal från den snobbiga bitchen.
Hans mobil pingade vid det här skumma lagret som jag känner till väl.
-En kvalificerad gissning. -Okej.
Smart. Bra ställe att förvara stulen konst.
Berätta, varför valde du att spana härifrån?
För att vi kan se honom komma utan att han ser oss.
Varsågod.
Vad är det här?
En distraktionsgranat.
Vi behöver ingen, vi ska bara spana.
Smart.
Bra att veta. Det var precis därför jag ville hänga på.
-Så mycket att lära mig. -Lägg av.
-Vadå? -Jag köper inte att du är en glad amatör.
-Va? -Jag såg dig slåss. Du vet vad du gör.
Varför är du här, Eva?
Okej, det här med att hitta sig själv är riktigt jävla svårt.
Det är inte som att det plötsligt bara händer.
Jag fick tänka på när jag var som lyckligast.
Visst, som prisjägare. Du har redan sagt det.
Förutom att jag…
…utelämnade vissa saker.
När jag hade blivit prisjägare
insåg jag att min lycka inte hade med jobbet att göra.
Jag var lycklig för att jag var med dig.
Jag vet.
Och jag visste inte hur jag skulle få tillbaka dig.
Så jag kollade upp dig, såg att du jagade den här Clive
och kom på den här knäppa planen.
Jag såg till att vi möttes och tänkte att det skulle bli romantiskt.
Men när du tog av mig masken kastade du dig inte direkt i mina armar.
Du såg förbannad ut.
Alltså, riktigt förbannad.
Så jag fick panik och ljög. Förlåt.
Klart jag var förbannad.
-Du krossade mitt hjärta. -Gjorde jag?
Vad bra!
Jag menar, vad hemskt.
Jag är verkligen ledsen.
Jag menade inte att såra dig, men jag är här nu.
Och jag vill vara med dig.
Nån har kommit.
Kolla, den här har blivit öppnad.
Glittrigt.
Det liknar vapnet som stals från Sterlings kassaskåp.
Det är säkert mord…
Se upp!
Maze.
Inte illa för en färsking.
Tack, lärre.
Hallå!
Herregud. Du är ju skjuten.
Hallå, titta på mig. Mår du bra?
Hallå, stanna med mig, Eva.
Eva!
Stanna med mig!
Håll ut. Jag har dig.
Är Eva okej?
Jag hoppas det. Hon opereras just nu.
Jag sa ju att Clive var otäck.
Och Jamies underhuggare. Rätt på båda punkterna.
Jag borde kanske bli poliskonsult.
Släpper de Adriana nu?
Nja, du verkar ha rätt om en annan sak också.
Adriana var med på det hela.
Hon berättade för Jamie och Clive om vilka hus de kunde plundra.
Ja, för att de tvingade henne, som jag sa.
Vem är den nya misstänkta?
Det finns…
Det finns väl en ny misstänkt?
Maze hittade mordvapnet i lagret med de stulna föremålen.
Det hade Adrianas fingeravtryck.
Lägg av.
Inte en chans.
Varför inte? Och säg inte "därför att".
Därför att!
Därför att om det är så, bär jag skulden.
Det är mitt fel att hon är trasig.
Hur som helst… Det räcker med dåliga nyheter.
Vidare till det viktiga.
Inspektören och jag har precis…
Grälat. Jag vet. Jag såg det.
Och nu vill du ha min åsikt om ert förhållande.
Det är allt det handlar om.
Du var aldrig intresserad av att hjälpa mig.
Du behövde bara en terapeut vid din sida.
För en gångs skull ville jag att du skulle bry dig om nån annan,
att du skulle bry dig om mig!
Lucifer, du har rätt.
Terapin har misslyckats.
Jag har misslyckats.
Du är fortfarande lika självisk och självupptagen som du är…
Vad gör hon här?
Jag skulle just säga…
…att inspektören och jag bestämde oss för att prata med Adriana igen.
Men du tror ju att hon är skyldig.
Men det gör inte du.
Trots min självupptagenhet försöker jag hjälpa till. Det gör vi alla.
Vi ger inte upp.
Så…
Ska vi se vad din dotter har att säga?
Inget.
Jag har inget att säga. Jag skrev ner allt jag vet.
Vi har granskat ditt yttrande och utrett lite.
Det finns luckor som vi vill att du fyller i.
Avsluta utredningen bara.
Jag är skyldig. Det är allt jag vill säga.
Det är jag inte så säker på.
Berätta, Adriana.
Vad önskar du dig?
Jag vill…
…skydda min mamma.
Min mamma är sjuk.
Hon har varit det ett tag.
Behandlingen är dyr.
Är det därför du har pengaproblem? Owen berättade.
Ja, jag har intecknat min lägenhet, tömt mina besparingar…
Jag hade inget kvar.
Sen mötte du "Äventyrerskan Thomas Crown".
-Jamie tog väl kontakt? -Jag kunde tjäna snabba pengar.
Ingen skulle bli skadad.
Du berättade om klienternas koder, värdesaker och när de var bortresta?
Clive gjorde grovjobbet.
Jag försökte backa ur. Det gjorde jag.
-Hotade de dig? -De skulle döda mamma.
Jag var fast.
Jag letade efter en utväg
när jag plötsligt hörde att mr Sterling hade ändrat sina resplaner.
Han kom hem tidigt.
Samma kväll som Clive skulle göra inbrott.
-Jag fick panik. -Och skickade sms för att varna Clive?
Sms? Nej, han svarade inte när jag ringde, så jag skyndade mig till huset…
Det var för sent.
Clive måste ha överraskats av mr Sterling och dödat honom.
Förutom att Clive inte plundrade mr Sterlings hus.
Han var på en strippklubb.
Han var i Vegas den kvällen.
Enligt honom blåste du av jobbet och messade fredag kväll.
Fredag?
Nej, jag visste inte ens om mr Sterlings ändrade planer förrän på lördag.
Precis innan jag åkte till huset.
Jag var på bio i fredags.
Jag har inte…
Snälla, ni måste tro mig.
Jag vill bara skydda min mamma.
Allt det här var för hennes skull.
Uppfattat. Tack.
Hej! Adrianas mamma är oskadd. Har du hittat Linda?
Nej, hon tycks ha gått. Det blev nog för mycket känslor.
Ja. Hej.
Heja kontrollfreaket Lopez!
Jag undersökte inte mordvapnet personligen första gången,
så jag tänkte att det var bäst att ta en titt, och fullträff!
Pistolen har torkats av, hörni.
Och det var bara avtryck från ett enda finger.
Skumt.
Och dessutom hittade jag metylakrylat på pistolen.
En drog jag inte känner till. Det är skumt.
Det är ingen drog. Det är ett ämne som finns på tejp.
Nån använde tejp för att överföra avtrycket.
Så Adriana blev ditsatt. Av Clive?
Nej, jag kollade samtalslistan. Han ljög inte.
Clive fick ett sms från Adriana om jobbet.
Det behöver inte ha varit Adriana.
Vem mer hade tillgång till hennes mobil?
Om doktorn var här skulle hon veta, med tanke på hennes stalkande.
Jag vet nog vem det är.
Är det dåligt?
Bara om Linda kom på det också.
Okej.
Owen.
Du måste ange dig själv.
Jag har ingen aning om vem du är och vad du menar.
Jag är nån som faktiskt bryr sig om Adriana.
Inte nån som bara låtsas och sätter dit henne för mord.
-Va? -Jag såg dig lämna biosalongen.
Jag tänkte: "Vad artig han är som inte messar under filmen."
I helvete heller.
Du messade Clive med Adrianas mobil om att stöten var avblåst,
så att du kunde ta bytet.
Du dödade mr Sterling.
Ge mig pistolen innan du hamnar på dårhus.
Nej, erkänn först.
Tror du inte att jag skjuter?
Jag fattar.
Jag ser snäll ut.
Det är jag inte.
Jag har varit en usel mamma.
Jag har inte gjort nånting för Adriana hela livet.
Det här är det enda jag kan göra, så jag räddar henne från dig.
På ett eller annat sätt.
Linda!
Släpp pistolen.
Han får inte komma undan.
Han satte dit Adriana!
Kvinnan är tokig.
Akta dig, den kvinnan är en utmärkt läkare.
Linda.
Varför skulle jag sätta dit min flickvän? Jag sa ju att hon var oskyldig.
Och du anklagade Jamie,
vilket ledde oss till lagret och mordvapnet du la dit. Smart.
Men nu har vi kriminaltekniska bevis för
att Adrianas avtryck överfördes till pistolen.
Du är gripen.
Nej.
Du lyckades, doktorn.
Du räddade din dotter.
Tack.
Hallå.
Du ser bekant ut. Känner jag dig?
Nej, det tror jag inte.
Kom du inte till en visning för ett tag sen?
Jag är mäklare.
Jaha. Kanske det.
Kanske.
Om du undrar vad jag gör på polisstationen, så är jag bara…
De är mina vänner. Och de hjälpte mig med nåt…
…viktigt.
Vad fint. De hjälpte mig med.
Det kunde ha gått riktigt illa annars.
Ja.
Jag menar, vad bra.
Jag borde gå nu.
Du…
Skönt att du mår bra.
Tack.
Okej, du har min fulla uppmärksamhet.
Vad ville du prata om?
Det enda jag vill prata om är du.
Så, har du berättat att du är hennes mamma än?
Nej. Jag försöker visa…
…respekt.
Enligt en klok kvinna jag känner låter det som undvikande.
Gränser är viktiga.
Säger stalkaren.
Varför berättade du inte för henne?
Det borde vara hennes val.
Men om jag ska vara helt ärlig antar jag…
…att jag är rädd.
För att bli avvisad.
Inte för att jag har en relation med henne nu…
Jag vet inte. Det är inte logiskt.
Det är helt logiskt.
Du vill lära känna henne, det är din högsta önskan.
Men du kan inte öppna upp dig helt,
för innerst inne tror du inte att du… förtjänar hennes kärlek.
För hon är så perfekt,
och du är bara, tja…
…ovärdig.
Väldigt skarpsynt.
Du kanske borde bli terapeut.
Det var ett misstag.
Du ser mindre död ut nu.
Tack.
Du vet, när du blev skjuten där…
Jag hatade det.
Jag gillade det inte heller.
Jag har aldrig känt så. Det var skumt.
Nytt, och…
-Jag var… -Rädd?
Ja, jag antar det.
Jag har varit rädd förut, men det var på en helt…
…ny nivå.
Säger du det jag tror att du säger?
Jag vill vara med dig också.
Jag vill ge dig en sak.
Det är…
…en sorts släktklenod.
Lucifer lämnade tillbaka den.
Jag vägrar vara rädd, så den borde lösa det.
Den har min mammas odödlighet i sig, så jag tror att den skyddar dig.
Blir jag odödlig med den?
Förhoppningsvis.
Jag förlorade dig nästan igen och jag har aldrig känt sån smärta förut.
Jag antar att jag har fått en själ.
Men om det är så det känns vill jag aldrig känna det igen.
Älskling…
Jag vill inte leva för evigt.
Varför inte?
För att jag såg hur min son Kain blev. Du såg det också.
Dödligheten är en gåva.
Den gör att man uppskattar livet.
Precis som rädsla fick dig att uppskatta mig.
-Jag kan inte ta emot den. -Du måste.
Du måste.
Annars funkar det inte mellan oss.
-Va? -Jag försöker skydda dig.
Du försöker skydda dig själv.
Jag förlorade dig nästan. Jag klarar inte att förlora dig igen.
Förstår du inte det?
-Jag älskar dig. -Maze, jag älskar dig med, väldigt mycket.
Det är därför det känns så läskigt, men det måste vi acceptera.
Jag kan inte.
-Jo… -Förlåt.
Nej, Maze…
Maze.
Ja? Jag har dig.
Hej.
Linda, eller hur?
Hej.
Polisen hjälpte inte dig, eller hur?
Du hjälpte dem med mitt fall.
Jag ville bara tacka dig.
Det var inget märkvärdigt.
Vill du komma in?
Visst.
Okej.
Dessutom…
…gjordes en anonym donation till kliniken där min mamma får behandling.
En generös donation.
Vilken underbar nyhet.
Det är nåt jag har velat berätta.
Du är min mamma.
Eller hur?
Hur visste du det?
När man är adopterad synar man alla som är det minsta lilla lik en.
Alla som är i rätt åldersspann.
Och man undrar…
Så när jag kom på visningen…
Jag anade det. Du och den andra kvinnan var konstiga.
Jag ville berätta.
Men jag…
Jag visste inte om jag var välkommen.
Jag ville låta dig komma till mig.
Jaha, då så…
Här är jag.
Här är du.
Har du en bebis?
Ja.
Vill du träffa honom?
Okej.
Det här är Charlie.
Hejsan. Hej, Charlie.
Herregud.
Hej.
Hej, Charlie. Jag är din syster.
Det är den sortens Gud du blir, va? Dyster och slutkörd.
Jag bara…
Jag trodde att jag skulle se fram emot att ta över efter far.
Men nu tvivlar jag.
Jag tror att jag förstår.
Du känner dig ovärdig.
Nej, så är det inte alls.
Jag känner mig värdig. Vem skulle annars vara det?
Nej, jag har ägnat så mycket tid åt att titta ner på människor.
Och nu…
Jag älskar att bo bland dem.
Jag har äntligen lärt mig knyta an och skapat ett liv här.
Fått vänner. En familj.
Om jag ska vara ärlig…
Jag…
…vill inte att nåt förändras.
Jaha, vadå? Tänker du backa ur?
Nej, det vore själviskt. Jag måste acceptera min himmelska plikt.
-Gör det som du blir lycklig av. -Om det vore så lätt.
Det kanske det kan bli.
Om nån annan är villig att ta över ansvaret.
Nån som är värdig.
Vem då?
Jag, så klart!
Det är så här jag kan bevisa mig.
-Va? -Du hörde mig, broder.
Jag har bestämt mig.
Jag tänker bli Gud.
Undertexter: Dann Ling