EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Det er kult, Maze.
Du utvikler sjel. Fantastisk.
Og Gud sa det til deg.
-Wow. -Han "sa" ikke noe.
Jeg klaget på at en demon ikke kan få sjel, og Gud sa: "Kan hun ikke det?"
Irriterende vagt, men han hadde glimt i øyet, og så visste jeg det bare.
Jeg ante ikke at det var mulig.
Jeg så etter noe jeg kanskje kunne spise, eller en sky som man kan puste inn.
Men nei, jeg må utvikle den i kroppen min, som en sjelbaby.
Når du har sett hvordan faren til Lucifer er,
så gir det vel litt mening?
Ja, hele den der selvrealiseringsdritten.
Men nå lurer jeg på om jeg har utviklet den ferdig?
Linda, hører du etter?
Ja, selvfølgelig, Maze. Føler du deg ferdig?
Gud, psykologer…
Svarer alle på spørsmål med et annet spørsmål?
-Hva var det? -Ingenting.
Jeg kan ikke prate nå.
-Du gjør det, du. -Hva da?
Ikke våg å lyve for meg, Linda.
Jeg sa det var et feilgrep. Du vil bli såret.
Jeg vet hva jeg gjør.
Bare løft opp spissen.
Hallo, matros.
Hva holder du på med?
-Nok fjollete distraksjoner nå, Luci. -Unnskyld meg!
Den umulige flasken er en hevdvunnen kunst som jeg nylig ble mint på.
Og hva med skøyerstreken du dro på Dan?
Veldig viktig sak. Det tok flere uker å planlegge, og…
…nå som det er over, skal jeg lære å spille valthorn.
Hadde planer om det.
Luci. Lucifer!
Vi må diskutere far.
Gud skal kanskje gi seg, Luci. Gud!
-Hva gjør vi om han gjør det? -Å, det.
Om jeg har unngått noe, så er det iallfall ikke det.
Ikke gå helt i spinn nå, det er ingenting å finne ut.
Så pappa gir seg. Han har hatt en god karriere.
-Verden kan ikke være uten en gud. -Du har rett.
Noen vil erstatte ham.
Og med noen, så mener jeg deg.
-Meg? -Ikke spill kokett, bror.
Du har trent til dette siden du var i engelbleier.
Guds høyre hånd, den største krigsherren, hans favorittsønn.
Du tar ikke feil der.
Du har ønsket dette hele livet.
-Jeg sa aldri det. -Du trenger ikke å si det, bror.
Ord er bare ord. Jeg vet hva du føler.
Whisky sour med honning og sitron?
Jeg tok et miksologikurs her om dagen. Variasjon er livets krydder.
Lucifer.
Å være Gud er ikke lett.
Det er…
Det er en stor jobb.
Den største.
Hvordan skal jeg avgjøre noe sånt?
I slike situasjoner, når mye står på spill,
så spør jeg meg selv: "Hva er din umiddelbare reaksjon?
Du ønsker dette, så hopp før du kikker."
Kanskje det er sånn du var før, men du har endret deg.
Ikke si noe annet. Det er terapien.
Linda har hjulpet deg å være mer oppmerksom
og å tenke gjennom ting.
Hvordan våger du? Men kanskje du har rett.
Terapi har ødelagt meg!
Jeg har tenkt for voldsomt når svaret ligger for våre føtter!
"Bare gjør det."
Ikke ved mine føtter, jeg går med Louboutin, men du vet hva jeg mener.
Takk, bror.
Ok.
Beklager. Det er valthornet mitt. Jeg er på vei til å kaste det.
Hva gjør du her?
Jeg må prate om oss.
Jeg sa jeg kunne vente til du fant ut av ting,
men jeg tror kanskje ikke at jeg klarer det.
Dette forholdslimboen er ganske vanskelig.
Det går utover andre, som Trixie, for eksempel.
Og du er udødelig,
så det betyr at jeg kanskje må vente veldig lenge. I all evighet.
Men jeg kan ikke vente,
og det er ikke fordi du ikke sa de ordene,
for ord er jo bare ord.
Og jeg tror jeg vet hva du føler, men jeg…
Akkurat nå, så må jeg vite det.
Jeg må vite om vi er sammen.
Det er alt.
Ja.
-Ja? -Ja.
-Vi gjør det. -Hva?
Vil vil tydeligvis være sammen, så la oss slutte å tenke
og bare være sammen!
Ok. Vi gjør det.
-Beklager. -Hornet ditt.
-God morgen, Miss Lopez. -Hei.
Skal vi?
Vet dere hva? Nei. Jeg skal ikke spørre.
For dere to er paret som ropte "forhold", og jeg skal ikke spørre.
Greit. Jeg må vite det. Er dere sammen eller ikke?
-Vi er det. -Definitivt sammen.
Det var søren meg på tide.
Hei sann. Nå må dere stålsette dere.
Stålsette oss? Hvorfor det?
Dette virker da rett frem.
Offeret er Arthur Sterling, huseieren, skuddsår i brystet.
Safen ble brutt inn i, tømt, virker som et ran som gikk galt.
Drapsvåpenet er en .38 med perlehåndtak fra safen.
Det er ikke drapet, men drapsmannen.
Det står at vi har en tilståelse fra en som var på stedet.
Tenker du for mye nå? Det kan ødelegge liv.
Bare følg meg.
Ok.
Doktor?
Jeg gjorde det. Jeg drepte ham.
Du kunne advart oss.
-Linda, drepte du den mannen? -Jeg sa jo det.
Ok. Hvorfor det?
Hvorfor er det så vanskelig for dere å ta meg på ordet?
Tillitsproblemer kommer fra et problematisk forhold til en forelder.
En mor, kanskje?
Ikke bli lurt av hennes psykologiske spill.
Hun prøver å lure deg til å overanalysere følelser.
Plutselig vil du tvile på alle dine valg. Jeg sier at vi gjør det.
-Hva da? -Dette.
Doktor, hva er det du ønsker deg?
Jeg…
Jeg vil beskytte barnet mitt.
Om noen prøver å skade Charlie, kan vi hjelpe. Men å bli arrestert for drap?
Timen er over.
Du gir meg ikke noe valg.
Dr. Linda Martin, du er arrestert for drap.
Hva er det som foregår?
Ikke si at du faktisk tror at Linda drepte noen.
-Hun tilsto. -Drepte du noen?
-Jepp. -Hvem da?
Det var…
Det spiller ingen rolle.
Det var impulsivt. Det var en impulsforbrytelse.
Min type forbrytelse. De beste valgene tas i kampens hete.
-Hypotetisk sett. -Hvordan drepte du dem?
Veldig godt. Og hardt.
Til de ble helt døde.
-Hun lyver. -Vi vet det.
Pistolen registrert på henne er en 9mm, og drapsvåpenet er en .38.
For ikke å nevne, så er det doktoren.
-Vi vet bare ikke hvorfor hun lyver. -Ikke jeg heller.
Jeg pratet med henne i går, og…
-Linda? -Hysj, Maze.
-Om du ikke sier… -Niks.
-Linda. -Jeg… Niks.
Om du ikke sier det, gjør jeg det.
Litt av en hemmelighet du har holdt fra oss.
En biologisk datter som ikke vet du fins?
-Adriana. -Og du har forfulgt henne.
Heller… holdt et øye med henne. På avstand.
-I skjul. -Selvfølgelig.
Litt harmløs forfølgelse har aldri tatt livet av noen.
Ok.
Etter at Maze fant henne,
sa jeg til meg selv at jeg måtte være tålmodig.
La henne finne meg.
Men jeg kunne ikke noe for det. Jeg måtte se henne.
Så du gjorde det. Man kan forstå det.
Ja, og godt var det, for selv på avstand så jeg at hun var involvert i noe dumt.
-Noe farlig. -Så du kjøpte våpen?
Det kjøpte jeg etter at jeg ble stekt av en gudinne og demoner tok babyen min.
Men det er derfor jeg hadde det på meg.
Linda, du må fortelle oss hva som faktisk skjedde i går kveld.
Greit. Jeg fulgte etter bilen til Adriana
da hun plutselig begynte å kjøre som gal.
Jeg visste noe var galt.
Da hun gikk inn i huset,
fulgte jeg etter, og da så jeg liket.
Så du noen andre?
Linda, jeg hater å si det, men det ser ut som…
Jeg vet hvordan det ser ut. Derfor meldte jeg meg.
Jeg vet Adriana ikke gjorde det. Det er umulig.
-Hvorfor ikke? -Fordi…
Fordi.
Jeg kjøper henne tid til politiet finner drapsmannen.
Høres ut som fornektelse.
Men om magefølelsen din sier det, er jeg med deg.
Vi må uansett få henne hit.
Jeg håper at hun er langt unna.
Hun er her.
Hun vet ikke om meg. Hun kan ikke finne det ut sånn.
-Hvordan kunne hun vite hvem du er? -Jeg møtte henne på visning en gang.
Lang historie, bare ikke si noe til henne.
Jeg gjorde det. Jeg drepte ham.
Hvorfor det?
Jeg er eiendomsmegler. Jeg solgte det huset til Mr. Sterling nylig.
Jeg visste han ville være utenbys.
Jeg kunne koden til safen.
Det skulle bare være et enkelt ran, ingen skulle bli skadet.
Men Mr. Sterling kom hjem før han skulle…
…og tok meg på fersken.
Så jeg skjøt ham.
Har du drapsvåpenet eller noe av tyvegodset?
Nei. Jeg kvittet meg med alt.
Jeg skulle ikke tilstå, men skyldfølelsen var for voldsom.
Det er alt.
Greit. Vi trenger en skriftlig forklaring.
Hun gjorde det ikke. Jeg vet ikke hvorfor hun sier det.
Noe føles galt.
Apropos ting som føles galt, men helt motsatt:
etterforskeren og jeg er sammen, og alt føles riktig.
Ingen av oss holder noe igjen, ingen ubehagelige følelser.
Hva?
Noen tanker? Om hvor praktfullt det er?
Du vet hun lyver, sant?
Jeg vet ingenting. Hun var den eneste du så i huset. Vi har ingen andre spor.
-Den skumle fyren. -Den skumle fyren?
Han var grunnen til at jeg trodde at Adriana var innblandet i noe.
Her om dagen så jeg henne krangle med en stor og skummel fyr.
Der har vi det. Fornavn Skummel, etternavn Fyr.
Vi henter ham inn.
Jeg noterte meg bilnummeret, i tilfelle noe skjedde. Og det gjorde det.
Vi kan etterlyse ham, men frem til da må Adriana bli her.
Når vi finner ham, får dere se. Skummel. Utvilsomt drapsmannen.
Utvilsomt.
Greit. Få se hva du har, Clive.
En ertepose?
Du er ikke Clive.
Eva.
Maze.
Artig å se deg her.
Det er det du får for å ta med en ertepose til en demonkamp.
Hva tenkte du?
At jeg skulle imponere deg med ninja-stilen min?
Jeg gjorde ikke det, nei.
Hva gjør du her, Eva?
Ok…
Du vet jeg dro for å finne meg selv?
-Ja. -Vel, jeg…
…prøvde masse greier, og ingenting falt på plass,
så jeg tenkte tilbake på tiden jeg var lykkeligst.
Husker du da vi la oss etter den fyren i den saken sammen?
Så vidt.
For deg var det kanskje bare nok en dag på jobb…
…men for meg var det…
…annerledes, og utfordrende, og…
…skummelt.
På en bra måte.
Uansett, jeg skjønte hva jeg måtte gjøre for å være lykkelig.
Det var opplagt. Jeg vet ikke hvorfor det tok så lang tid å skjønne det, men…
Jeg måtte bli dusørjeger.
Ok. Lykke til med det.
Vent! Skal ikke du også ta han Clive?
Vi kan ta ham sammen.
-Jeg jobber alene. -Vær så snill!
-Jeg kan lære av deg. -Så bra.
Du fant meg i min mentor-periode.
Sytti-tretti på deling.
Åtti-tjue?
Avtale.
Hurra!
Jeg sjekket ut stedet, det er ingen spor etter ham,
men se her.
Det er en Hollingshead.
Maleriene hans er verdt hundretusenvis av dollar.
Hva gjør et dyrt kunstverk i et dritthus i Van Nuys?
Nettopp det jeg lurte på, lærer'n.
-Ikke kall meg det. -Greit.
Unnskyld, hvor er Adriana?
Hvem kan jeg prate med om henne? Adriana Nassar. Noen må vite noe!
Unnskyld meg. Jeg er på saken. Kan jeg hjelpe deg? Takk.
Å gud, ja. Jeg er kjæresten til Adriana. Owen.
Hun gjorde det ikke.
Det har jeg hørt mye i det siste. Skal du også tilstå?
-Hva? -Glem det.
Har du bevis på at hun er uskyldig?
Nei. Men jeg tror jeg vet hvem som gjorde det.
-Er det sant? Fortell. -Ok.
Adriana hadde pengeproblemer. Sa hun det?
Nei. Hun har ikke sagt noen ting.
Jeg tror hun er redd.
Hun tok opp et dårlig lån. Hun rotet seg borti suspekte folk.
Jeg overhørte henne krangle på telefonen med dem.
Var det en fyr som het Clive Winter?
Nei, det var en kvinne.
Jamie.
Jamie?
Det gir meg nok å bearbeide. Tusen takk, mine herrer.
-Jeg spanderer drinker. -L'chaim.
Bord sju på meg.
Hva var det?
Bare…
Jeg gjør research.
Om hva da? Lite smigrende hodeplagg?
Du vil ikke vite det. Det er heftig.
Jeg har blitt sprengt i fillebiter,
i billedlig og bokstavelig forstand. Jeg tåler det.
Jeg tror jeg skal bli Gud.
-Hva? -Min far…
Han skal gi seg, og jeg er visst etterfølgeren.
Så det var litt himmelsk hjemmearbeid. En fokusgruppe, kan man si.
Jeg spør folk hva de vil se i en gud.
Men nok om meg, Dan.
Hvordan går det med deg? Har du kommet deg etter skøyerstreken til Lucifer?
Ja da, det går bra.
Jeg sliter med å fokusere på… Beklager.
Pokkers Gud?
Skal du plutselig bli far til hele verden?
-Det er litt skremmende, helt ærlig. -Det er det sikkert.
Snakk om forfremmelse. Jeg kunne ikke vært inspektør engang.
Jeg jobber best på bakken med de vanlige, daglige ting.
Men du ser det store bildet. Du er perfekt.
Himmelen er grensa, bare ikke her.
-Gratulerer. Jeg er glad på dine vegne. -Takk.
Maleriet Maze så hjemme hos Clive kan spores tilbake til dette galleriet.
-Navnet på eieren er… -Jamie? Si at det er Jamie.
Og hvorfor bryr vi oss?
Typen sa Adriana kranglet med henne.
Og hun er tilknyttet han som truet datteren min.
-Suspekt. Vi får henne til å tilstå. -Linda.
Hva? Du sa jeg fikk bli med, at min kunnskap var nyttig.
Du sa at du ville følge etter oss.
Jeg mener informasjonen du har er nyttig for saken,
men du kan ikke bevitne intervjuet.
Greit. Da blir jeg her.
Kan ikke du bli her og holde Linda med selskap?
Selvsagt. Alt for deg, kjære.
Merker du de kjærlige ordene mellom oss?
Som jeg nevnte før, er vi sammen.
Sammen-sammen, totalt forpliktet, ikke noe mer "skal de, skal de ikke"-tøys.
Og siden du spør, så går det utmerket.
-Jeg vet hva du gjør, det funker ikke. -Hva gjør jeg?
Får meg til å spørre om forholdet så vi kan diskutere dine tvil.
I tilfelle du ikke har merket det, er jeg litt opptatt.
Hvorfor skulle jeg ha tvil?
Faktisk, nei. Ikke svar på det. Det siste jeg trenger er din mening.
Jeg har faktisk skjønt at terapi for meg er bortkastet tid.
Herregud.
Se.
Det er den samme bilen som jeg så ved et av husene Adriana solgte.
Hva slags kunst blir fraktet i en blomsterbil?
-Av den stjålne typen. -Etterforskeren ba oss vente her.
Hva skjedde med magefølelsen?
Psykologer. Bruker alltid dine egne ord imot deg.
Greit. Men vi lar meg føre impulsivt an.
Ok.
Jamie Evington?
Eieren? Etterforsker Decker. Får jeg stille noen spørsmål?
Om hva da?
Kjenner du Adriana Nassar?
Nei.
Solgte ikke hun huset ditt i Malibu?
Den Adriana, ja. Jeg snakket knapt med henne.
Hva med Clive Winter? Ringer det en bjelle?
Nei, beklager.
Rart, for han har et maleri fra galleriet ditt.
Mange har malerier av Hollingshead.
Jeg sa ikke at det var av Hollingshead.
Det er det jeg selger mest. Jeg bare antok.
Om du kan ha meg unnskyldt, har jeg kunder å ta meg av.
-Virkelig, kjære? Får jeg ta hva jeg vil? -Absolutt. Van Gogh så god.
Ja! Det hadde sett nydelig ut ved toalettbordet ditt, skatt.
Fargene er så…
-…fargerike. -Godt øye.
Kunstneren valgte en livfull palett for å uttrykke parets komplekse følelser.
Kanskje de ikke er så komplekse. Det er nok bare salighet her.
Uansett hvor mye min kjære Linda overanalyserer.
Jeg tror hun er urolig for datteren sin,
og at han fortsetter å få det til å handle om seg selv.
For en djerv og merkelig spesifikk tolkning.
Det er det jeg elsker med kunst. Det er så subjektivt.
Ikke sant?
Jeg lar dere tenke over det.
Hva gjør vi?
Jamie driver med kunsttyveri.
-Betyr ikke at hun drepte Sterling. -Nei. Det var Clive.
Han er muskelmannen.
Han og Jamie må ha tvunget Adriana til å være med,
og brukte henne til å få tilgang til luksushus med dyr kunst.
Mulig, men uten bevis kan vi ikke gjøre noe,
så la oss overlate det til proffene.
Nå?
Er det flotte paret interessert i det flotte paret?
Faktisk…
Vi lurte på om du hadde noe litt mer eksklusivt?
Vi forstår at du har et talent for å få tak i kunst
som ellers er annensteds.
Jeg skjønner. Hva er dere ute etter?
-Matisse. -Monet.
Begge er greit.
Vi samler på impresjonister som starter på M.
Bare de er umulige å få tak i, flyktige, utenfor rekkevidde.
-Jeg jobber bare med direkte referanser. -Vi er svært pålitelige kunder.
Milde Monet, så pålitelige vi er.
Vet du hva? Vi tar det lykkelige paret også.
Ja vel.
Victor i resepsjonen vil ta seg av dette maleriet,
og jeg tar kontakt angående impresjonistene.
Flott.
Til deg, etterforsker. Et impulskjøp.
Takk. Aldri fått gave fra en operasjon før.
Bare hyggelig.
Var det en operasjon?
Hvorfor er du ikke sur for at vi brøt oss løs?
Fordi vi ikke gjorde det.
Lucifer ringte da dere gikk på galleriet. Jeg hørte alt.
Hun lyttet mens vi sjarmerte Jamie.
Jeg sjarmerte, du bablet.
Da vet du om blomsterbilen og det stjålne bildet?
Jeg tenkte din kunnskap ville være nyttig.
Da er du enig. Clive drepte ham, og datteren min er uskyldig.
Hvorfor skulle Adriana ta på seg skylden om hun ikke var involvert?
Fordi Jamie må ha truet henne.
Så du ikke hvor skummel hun er? Hun kunne knekt nøtter med en Kegel.
Det var derfor jeg trengte Lucifer.
Hva sa jeg om å overlate det til proffene?
Planen er i gang. Ikke sant?
Jeg har fått mobilavlyttingstillatelse.
Nå må Jamie bare ringe Clive og be ham om å finne en Monet til oss.
Ping mobilen, ta ham, nå med overtak.
-Om Adriana ikke sier hva som skjer… -Så gjør Clive kanskje det.
Ser du, doktor? Perfekt match.
Charlie.
-Hei. -Hei.
-Har det gått bra? -Ja. Veldig.
Det var så gøy.
Du vet jeg forguder Charlie,
men jeg aner ikke hvordan dere gjør dette dagen lang,
hver bidige dag.
Ja. Det blir lettere med trening.
Og du vet, jeg liker faktisk de kjedelige detaljene.
Det daglige. Det magiske, det…
Det skjer i de små øyeblikkene, ikke sant?
Det var korny. Jeg beklager.
Nei, jeg forstår det.
Gud fins i detaljene.
Apropos Gud…
-Får jeg spørre deg noe? -Ja.
Er det noe du hadde endret ved ham, om du kunne?
Endre? Ved Gud?
Nei. Det er poenget med tro. Aksept.
Ja, men…
Bare for ordens skyld.
Tenk om Gud sto foran deg her og spurte:
"Hvordan kan jeg gjøre en bedre jobb?" Det må være noe du kunne sagt.
Nei. Nei.
Gud er alltid der for meg.
Alltid.
Han elsker meg.
Kanskje mer enn noen burde elske meg.
Hva betyr det?
Jeg har…
Jeg har mye mørke.
Og storkaren vet det, og…
Han bryr seg ikke.
Det er greit for ham.
Derfor fortjener jeg ham ikke.
Jeg er uenig, Ella.
Jeg er det.
Jeg tror at om Gud sto her, rett foran deg nå,
så hadde han bedt deg om å ta noe av troen du har for ham…
…og legge den i deg selv.
Det er…
Takk for at du sier det, Amenadiel, jeg…
Jeg skal prøve.
Ok.
Jeg vil prøve.
Hvorfor tror vi denne Clive er her?
Purken sporet en samtale som kom fra kunstberta.
Mobilnummeret hans pinget ved et suspekt lager jeg kjenner godt.
-Kall det informert gjetning. -Akkurat. Smart.
Lurt å lagre stjålen kunst her.
Hvorfor valgte du dette stedet å observere fra?
Fordi vi ser ham komme uten at han ser oss.
Wow.
Her.
-Hva er dette? -En lysgranat.
Vi trenger ikke det. Vi overvåker.
Smart. God innsikt. Det er derfor jeg skygger deg.
Så mye å lære.
-Vet du hva? Slutt. -Hva?
Jeg kjøper ikke dette nybegynnerspillet.
-Hva? -Jeg så deg slåss. Du vet hva du gjør.
Hvorfor er du her, Eva?
Hele denne "finn deg selv"-greia er forbanna vanskelig, ok?
Du tar ikke bare rundt et hjørne og finner deg selv.
Jeg måtte tenke over når jeg var gladest.
Ja. Da du var dusørjeger.
Du sa det tidligere.
Bortsett fra at jeg…
…unnlot å si noen ting.
Etter at jeg ble dusørjeger,
så skjønte jeg at lykken min ikke hadde noe med jobben å gjøre.
Jeg var glad fordi jeg var med deg.
Jeg vet. Så klart.
Og jeg ante ikke hvordan jeg skulle få deg tilbake.
Så jeg søkte deg opp. Jeg så du var ute etter Clive
og fant på denne tullete planen.
Jeg iscenesatte et møte. Jeg trodde kanskje det ville være romantisk.
Men da du tok av meg masken, så hoppet du ikke i armene mine.
Du så sint ut.
Skikkelig sint.
Så jeg fikk panikk og løy. Unnskyld.
Selvfølgelig var jeg sint.
-Du knuste hjertet mitt. -Gjorde jeg?
Det er fantastisk.
Det er grusomt, mener jeg.
Jeg er så lei for det.
Jeg mente ikke å såre deg.
Men jeg er her nå.
Og jeg vil være sammen med deg.
Noen er her.
Se her, denne var åpnet.
Fint.
Passer beskrivelsen av pistolen som ble tatt ut av safen til Sterling.
Må være draps…
Pass deg!
Maze.
Ikke dårlig til nybegynner å være.
Takk, lærer'n.
Du.
Herregud. Herregud, du er skutt, Eva.
Du, se på meg. Går det bra?
Hei, bli hos meg, Eva.
Eva!
Kom igjen, bli hos meg!
Hold ut. Jeg har deg.
Går det bra med Eva?
Jeg håper det. Hun blir operert nå.
Jeg sa Clive var skummel.
Og Jamies muskelmann. Du hadde rett i begge deler.
Kanskje jeg burde bli politikonsulent.
Skal de la Adriana gå?
Det virker som at du hadde rett om enda en ting.
Adriana var med på intrigen. Hun var den
som fortalte Jamie og Clive om husene som kunne ranes.
Ja, for de tvang henne, som jeg sa.
Hvem er vår nye mistenkte?
Dere har…
Dere har en ny mistenkt, sant?
Maze fant drapsvåpenet på lageret, sammen med tyvegodset.
Det hadde Adrianas fingeravtrykk.
Nei, gi deg. Det ikke ikke stemme.
Hvorfor ikke? Og ikke si "fordi".
Fordi!
Fordi at i så fall, så er det min skyld.
Det er min feil at hun er ødelagt.
Uansett. Nok dårlige nyheter.
Vi tar det viktige nå.
Etterforskeren og jeg…
Kjeklet! Dere kjeklet, jeg så det.
Ja, og nå vil du at jeg skal si hva jeg mener om forholdet ditt.
Det er alt du har brydd deg om.
Du brydde deg ikke om å hjelpe meg.
Du ville bare ha en psykolog med deg.
For en gangs skyld trengte jeg at du brydde deg om andre.
At du brydde om meg!
Du har rett, Lucifer.
Terapien har mislyktes.
Jeg har mislyktes.
Du er like egoistisk og selvopptatt som du…
Hva gjør hun her?
Som sagt…
Etterforskeren og jeg bestemte oss for å prate med Adriana igjen.
Men bevisene gjør at dere tror hun er skyldig.
Men det gjør ikke du.
Sett bort fra min selvopptatthet, så prøver jeg å hjelpe. Det gjør vi alle.
Og vi gir ikke opp.
Så…
Skal vi se hva datteren din har å si?
Ingenting.
Jeg har ingenting å si. Jeg skrev ned alt jeg vet.
Vi så på forklaringen din og tok et dypdykk.
Det er noen biter som mangler som vi vil du skal fylle ut.
Henlegg saken.
Jeg gjorde det. Det er alt jeg vil si.
Jeg hadde ikke vært så sikker på det. Si meg, Adriana.
Hva er det du ønsker deg?
Jeg vil…
…beskytte min mor.
Min mor er syk. Hun har vært det lenge.
Behandlingen er dyr.
Er det derfor du har pengeproblemer? Owen sa det.
Ja. Jeg tok ut lån på leiligheten, brukte opp sparepengene.
Jeg hadde ingenting igjen.
Så møtte du Miss Thomas Crown Affair.
-Jamie tok kontakt, sant? -Hun sa det var raske penger.
Hun sa ingen ville bli skadet.
Du ga dem alarmkodene og sa hvor verdisakene var og når de ikke var hjemme?
Og Clive gjorde grovarbeidet?
-Jeg prøvde å trekke meg. -Men de truet deg?
De sa de ville drepe mamma.
Jeg følte meg fanget.
Jeg prøvde å finne en utvei
da jeg hørte om plutselige endringer i reiseplanene til Mr. Sterling.
Han kom hjem tidlig…
…kvelden Clive skulle rane huset hans.
Jeg fikk panikk.
Prøvde du å advare Clive? Du sendte melding?
Melding? Nei, jeg ringte ham, og han tok den ikke,
så jeg løp til huset og…
Det var for sent.
Clive må ha blitt overrasket av Mr. Sterling og drept ham.
Bare at Clive ikke strippet huset til Mr. Sterling nakent,
men var på strippeklubb i The Strip.
Han var i Vegas den kvelden.
Ifølge ham avlyste du operasjonen og sendte melding fredag.
Fredag?
Jeg hørte ikke om planendringene til Mr. Sterling før lørdag.
Rett før jeg løp hjem til ham.
Jeg var på kino fredag kveld. Jeg gjorde ikke…
Dere må tro meg.
Jeg vil bare beskytte moren min. Jeg gjorde alt dette for henne.
Skjønner. Takk.
Hei! Moren til Adriana er trygg. Fant du Linda?
Nei, hun må ha gått. Det ble nok for sterkt for henne.
-Ja. Å, hei. -Kontrollfriken Lopez tar hjem seieren.
Jeg behandlet ikke drapsvåpenet selv første gangen,
så jeg sa: "Jeg tar en titt til", og nå har vi en vinner.
Våpenet ble tørket av. Bare ett av avtrykkene til Adriana var på det.
Mistenkelig.
Og så fant jeg også akrylsyremetylester på våpenet.
Et dop jeg aldri har hørt om. Svært mistenkelig.
Det er ikke et dop.
Det er et stoff man finner på limsiden på teip.
Noen brukte tapen til å overføre avtrykket.
Så Adriana ble lurt. Av Clive?
Tror ikke det, jeg så samtalelisten. Han lyver ikke.
Clive fikk en melding av Adriana som avlyste det.
Betyr ikke at Adriana sendte den.
Hvem hadde tilgang til mobilen da hun var på kino?
Om doktoren var her, så hadde hun visst det, sånn som hun snoker.
-Jeg tror jeg vet hvem det var. -Og er det så dumt?
Bare om Linda også fant det ut.
Ok.
Owen.
Du må angi deg.
Jeg aner ikke hvem du er eller hva du sier.
Jeg er en som faktisk bryr seg om Adriana,
ikke en som later som han bryr seg mens han lurer henne.
-Hva? -Jeg så deg gå ut av kinoen.
Jeg tenkte: "Så høflig, han vil ikke bruke mobilen på kino."
Høflig meg i ræva.
Du sendte melding til Clive fra mobilen til Adriana og sa det var avlyst,
så du kunne ta tyvegodset selv. Du drepte Mr. Sterling.
Gi meg våpenet før noen hiver deg på galehus.
Ikke før du tilstår.
Tror du ikke jeg skyter?
Jeg skjønner det. Jeg ser ut som et godt menneske.
Jeg er ikke det.
Jeg har vært en elendig mor.
Jeg har ikke gjort noe for Adriana i hele hennes liv.
Dette er det ene jeg kan gjøre, så jeg redder henne fra deg.
På en eller annen måte.
Linda! Legg ned våpenet.
Han kan ikke slippe unna. Han lurte Adriana!
Dama er gæren.
Den dama er en lege, og en utmerket en også.
Linda.
Hvorfor skulle jeg lure kjæresten min? Jeg var den som sa hun var uskyldig.
Du pekte også på Jamie, som ledet oss til lageret
og drapsvåpenet du plantet, som var lurt, men nå har vi bevis på
at avtrykket til Adriana ble overført til våpenet.
-Du er arrestert. -Nei.
Du gjorde det, doktor.
Du reddet datteren din.
Takk.
Hei.
Du ser kjent ut. Kjenner jeg deg?
Jeg tror ikke det.
Kom ikke du på visning for litt siden? Jeg er eiendomsmegler.
Ja, riktig. Kanskje det. Kanskje.
Om du lurer på hva jeg gjør her på politistasjonen, så…
De er venner av meg. De hjalp meg med noe…
…viktig.
Så fint. De hjalp meg også.
-Kunne endt dårlig om de ikke gjorde det. -Ja.
Det er fint.
Jeg burde gå.
Du.
Jeg er glad du har det bra.
Takk.
Lucifer, du har min fulle oppmerksomhet.
Hva ville du prate om?
Det eneste jeg vil prate om, er deg.
Så. Har du sagt at du er moren hennes ennå?
Nei. Jeg prøver…
…å vise respekt.
Som en vis kvinne jeg kjenner en gang sa, høres det ut som unngåelse.
-Grenser er viktige. -Sier forfølgeren.
Hvorfor sa du det ikke, doktor?
Det burde være hennes valg.
Men om jeg skal være ærlig, så er jeg redd.
For avvisning.
Ikke at jeg har et forhold til henne nå…
Jeg vet ikke. Det henger ikke på greip.
Det henger veldig på greip.
Du vil bli kjent med henne, å være med henne er alt du ønsker deg,
men du kan ikke åpne deg,
for innerst inne tror du at du ikke fortjener kjærligheten hennes.
Fordi hun er så perfekt,
og du er bare…
…uverdig.
Fryktelig innsiktsfullt av deg.
Kanskje du burde blitt psykolog.
Det var dumt.
Jøss, du ser mindre jævlig ut.
Takk.
Du vet, da du ble skutt…
-Jeg hatet det. -Det var ikke så kult for meg heller.
Jeg har aldri følt det før. Det var rart.
Nytt, og jeg var…
Redd?
Ja. Sikkert.
Jeg har følt frykt før, men dette var på et helt nytt nivå.
Maze, sier du det jeg tror du sier?
Jeg vil også være sammen med deg, Eva.
Det er noe jeg vil du skal ha.
Ok, det er…
Kall det et familiearvestykke.
Jeg fikk det tilbake fra Lucifer.
Jeg liker ikke frykt, så dette burde fikse det.
Den har min mors udødelighet i seg.
Jeg tror den vil beskytte deg.
Gjør denne meg udødelig?
Forhåpentligvis.
Jeg mistet deg nesten igjen, og jeg har aldri følt noe så vondt før.
Jeg må vel ha fått meg sjel.
Men om det er sånn en sjel føles, vil jeg ikke føle det igjen.
Søte deg, jeg…
Jeg vil ikke leve evig.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg så hva det gjorde mot sønnen min Kain.
Du så også det.
Dødelighet er en gave, den gjør at du setter pris på livet.
Akkurat som at frykt fikk deg til å sette pris på meg.
-Jeg kan ikke ta den imot. -Du må.
Du må.
Ok? Ellers klarer jeg det ikke.
-Hva? -Jeg prøver å beskytte deg.
Nei, du beskytter deg selv.
Jeg mistet deg nesten, Eva. Jeg kan ikke miste deg igjen.
Forstår du ikke det?
-Jeg elsker deg. -Jeg elsker deg også, Maze. Veldig mye.
Det er derfor det er så skummelt.
Men vi må bare omfavne det.
Jeg kan ikke.
-Jo, det kan du. -Unnskyld.
Nei, Maze…
Maze.
Ja? Jeg har deg.
Hei.
Linda, sant?
Hei.
Politiet hjalp ikke deg, ikke sant?
Du hjalp dem med saken min.
Jeg ville bare si takk.
Det var da ingenting.
Vil du komme inn?
Jo da.
Ok.
Og så kom det en anonym donasjon
til klinikken der mamma får behandling.
En veldig gavmild en.
Så vidunderlig å høre.
Det er noe jeg har ønsket å fortelle deg.
Du er min mor.
-Er du ikke? -Hvordan visste du det?
Når du blir adoptert,
kikker du på alle som ligner det minste grann på deg.
Alle i den rette aldersgruppen. Og man lurer.
Så dagen jeg dro på visning…
Jeg hadde mine mistanker.
Du og den andre dama var så rare.
Jeg ville si det.
Men jeg…
Jeg visste ikke om du ville ha meg.
Jeg tenkte du burde komme til meg.
Vel…
Her er jeg.
Her er du.
-Har du barn? -Ja.
Vil du møte ham?
Ok.
Dette er Charlie.
Hei. Hei, Charlie.
Herregud. Hei.
Hei.
Hei, Charlie.
Jeg er søsteren din.
Det er den slags Gud du blir.
Dyster og bedrøvelig.
Det er bare at jeg trodde jeg ville være så ivrig etter å ta plassen til far.
Men nå tviler jeg.
Jeg tror jeg forstår.
Du føler deg uverdig.
Nei. Det er ikke det.
Jeg føler meg absolutt verdig. Hvem ellers kunne vært det?
Jeg har bare brukt så mye tid på å se ned på menneskeheten.
Og nå…
Jeg elsker å leve iblant dem.
Jeg har lært å få kontakt. Jeg har bygd opp et liv her.
Fått meg venner. En familie.
Om jeg skal være ærlig, så…
…vil jeg ikke at det skal endre seg.
Har du tenkt å trekke deg, da?
Nei. Det hadde vært egoistisk. Jeg må oppfylle min himmelske plikt.
-Gjør det som gjør deg glad. -Bare det var så lett.
Kanskje det er det.
Om en annen var villig til å ta på seg ansvaret.
En som var verdig.
-Hvem da? -Jeg, så klart!
Det er akkurat det jeg trenger.
-Hva? -Du hørte meg, bror.
Jeg har bestemt meg.
Jeg skal bli Gud.
Tekst: Ekaterina Pliassova