‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫זה די מגניב, מייז.‬
‫את מצמיחה נשמה.‬
‫מדהים.‬
‫ואלוהים אמר לך.‬
‫וואו.‬ ‫-הוא לא בדיוק אמר לי.‬
‫התלוננתי ששדה לא יכולה להצמיח נשמה,‬ ‫ואלוהים אמר, ״האמנם״?‬
‫עמום בקטע מעצבן, אני יודעת.‬ ‫אבל היה לו מין ניצוץ בעין,‬
‫ופשוט ידעתי!‬
‫לא ידעתי שאפשר להצמיח נשמה.‬
‫חיפשתי נשמה למאכל או משהו כזה,‬
‫או ענן מנצנץ שאפשר לשאוף או משהו,‬
‫אבל לא! גידלתי אותה בתוך הגוף שלי,‬
‫כמו תינוק נשמה קטן.‬ ‫-טוב…‬
‫אחרי שקיבלתי הצצה לשיטות של אבא של לוציפר,‬ ‫אני מניחה שזה הגיוני. נכון?‬
‫כן, נכון.‬
‫הבולשיט הזה על הגשמה עצמית.‬
‫אבל עכשיו אני תוהה אם סיימתי להצמיח אותה.‬
‫לינדה, את מקשיבה?‬
‫כן, מייז. כמובן.‬
‫אז… את מרגישה שסיימת?‬
‫אלוהים. מטפלות…‬
‫כולם עונים בשאלות?‬
‫מה זה היה?‬
‫כלום.‬
‫אני לא יכולה לדבר כרגע.‬ ‫-את עושה את זה, נכון?‬
‫מה?‬ ‫-אל תנסי לשקר לי, לינדה!‬
‫אמרתי לך שזאת טעות. את תיפגעי!‬
‫אני יודעת מה אני עושה.‬
‫רק להרים את הקצה…‬
‫שלום, מלח.‬
‫מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫עזוב את הסחות הדעת המטופשות, לוסי.‬
‫סליחה?‬
‫הבקבוק הבלתי־אפשרי הוא מסורת עתיקה‬ ‫שנזכרתי בה לאחרונה.‬
‫ומה לגבי המתיחה שעשית לדן המסכן?‬
‫עניין חשוב מאוד.‬
‫התכנונים נמשכו שבועות, ו…‬
‫עכשיו, כשזה נגמר,‬
‫אני חושב ללמוד לנגן בקרן יער.‬
‫התכוונתי לעשות את זה.‬
‫לוסי. לוציפר!‬
‫אנחנו צריכים לדבר על אבא.‬
‫אלוהים שוקל לפרוש, לוסי. אלוהים.‬
‫אנחנו צריכים להחליט כיצד להגיב.‬
‫אה. זה.‬
‫אם ניסיתי להתחמק ממשהו, זה לא היה מזה.‬
‫תיישר את הנוצות. אין פה מה להבין.‬
‫אז אבא פורש. בשעה טובה, אם תשאל אותי.‬
‫העולם לא יכול להתקיים בלעדיו.‬
‫אתה צודק.‬
‫מישהו יבוא במקומו,‬
‫והמישהו הזה הוא אתה.‬
‫אני?‬ ‫-אל תיתמם, אחי.‬
‫התחלת להתכונן לזה עוד כשהיית בחיתולים.‬
‫יד ימינו של אלוהים, הלוחם הגדול ביותר…‬
‫הבן המועדף…‬
‫טוב, אתה לא טועה.‬
‫רצית בזה כל חייך.‬ ‫-מעולם לא אמרתי את זה.‬
‫אתה לא חייב להגיד את זה, אחי.‬
‫מילים הן רק מילים.‬
‫אני יודע איך אתה מרגיש.‬
‫וויסקי סאוור עם דבש ולימון?‬
‫עשיתי קורס מיקסולוגיה.‬ ‫גיוון מוסיף פלפל לחיים, אתה יודע.‬
‫לוציפר…‬
‫לא קל להיות אלוהים.‬
‫זה…‬
‫זה תפקיד גדול.‬
‫הכי גדול.‬
‫איך מקבלים החלטה כזאת בכלל?‬ ‫-ובכן…‬
‫במצבים כאלה, כשהרבה מוטל על הכף,‬
‫אני נוהג לשאול את עצמי,‬
‫״מה תגובת הבטן שלך״?‬ ‫ברור שאתה רוצה בזה, אז לך על זה בלי לחשוב.‬
‫ככה אולי התנהגת פעם, אחי היקר, אבל השתנית.‬
‫אל תתכחש לזה. זה בזכות הטיפול.‬
‫לינדה עזרה לך להיות קשוב יותר,‬
‫לחשוב על דברים כמו שצריך.‬
‫איך אתה מעז?‬
‫אבל אולי אתה צודק.‬
‫הטיפול הרס אותי!‬
‫התחלתי לחשוב יותר מדי על החלטות,‬ ‫כשלמעשה, התשובה מוטלת לרגלינו:‬
‫״פשוט לעשות את זה״.‬
‫טוב, לא על כפות הרגליים שלי.‬ ‫אני נועל ״לובוטן״, אבל הבנת את כוונתי.‬
‫תודה, אחי!‬
‫סליחה.‬
‫זו קרן היער שלי.‬
‫אני בדרך להיפטר ממנה.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫אני צריכה לדבר עלינו.‬
‫אני יודעת שאמרתי שאחכה עד שתיסגר על עצמך,‬
‫אבל עכשיו אני מבינה שאולי לא אוכל.‬
‫קשה לי עם הזוגיות הקפואה הזאת, אתה יודע?‬
‫וזה מתחיל להשפיע על אנשים אחרים.‬ ‫על טריקסי, למשל.‬
‫ו… אתה יודע, אתה בן אלמוות, אז…‬
‫זה אומר שאני עלולה לחכות עוד הרבה זמן.‬
‫כאילו… לנצח.‬
‫הפואנטה היא שאני לא יכולה לחכות,‬
‫וזה לא בגלל שלא אמרת…‬
‫אתה יודע, את המילים ההן, כי…‬
‫תראה, מילים הן רק מילים.‬
‫ואני חושבת שאני יודעת איך אתה מרגיש,‬
‫אבל אני…‬
‫כרגע, אני מוכרחה לדעת. אני…‬
‫כך או אחרת,‬ ‫אני מוכרחה לדעת אם אנחנו ביחד.‬
‫זהו.‬
‫כן.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫בואי נעשה את זה וזהו.‬ ‫-מה?‬
‫ברור שאנחנו רוצים להיות יחד,‬ ‫אז בלי לחשוב יותר מדי,‬
‫פשוט נהיה יחד!‬
‫אוקיי.‬
‫בוא נעשה את זה.‬
‫סליחה.‬ ‫-הקרן שלך.‬
‫בוקר טוב, מיס לופז.‬ ‫-היי.‬
‫שנלך?‬
‫אתם יודעים מה? לא.‬
‫אפילו לא אשאל הפעם,‬
‫כי אתם הזוג שצעק ״זוגיות, זוגיות״!‬
‫ואני לא שואלת.‬
‫טוב, בסדר. אני חייבת לדעת.‬
‫אתם ביחד או לא?‬
‫כן.‬ ‫-בהחלט ביחד.‬
‫טוב… הגיע הזמן.‬
‫היי, חבר׳ה.‬
‫תכינו את עצמכם הפעם.‬
‫להכין את עצמנו? למה?‬
‫זה נראה די פשוט.‬
‫כן. הנרצח הוא ארתור סטרלינג, בעל הבית.‬
‫נורה בחזה.‬
‫פרצו לכספת ורוקנו אותה.‬ ‫נראה כמו שוד פשוט שהשתבש.‬
‫וכלי הרצח הוא אקדח 38. שנגנב מהכספת.‬
‫זה לא הרצח, זו הרוצחת.‬
‫כתוב פה שכבר יש לנו וידוי של הרוצחת.‬
‫אתה חושב יותר מדי?‬ ‫זהירות, זה עלול להרוס לך את החיים.‬
‫פשוט… בואו איתי.‬
‫דוקטור?‬
‫אני עשיתי את זה.‬
‫רצחתי אותו.‬
‫דניאל, יכולת להזהיר אותנו!‬
‫לינדה, רצחת את האיש הזה?‬
‫ככה אמרתי, לא?‬
‫טוב. למה?‬
‫או, שאלה חשובה יותר:‬ ‫למה את לא מאמינה למילה שלי?‬
‫בעיות באמון נובעות בדרך כלל‬ ‫מקשר בעייתי עם דמות הורית.‬
‫עם אימא, אולי?‬
‫בלשית, שהשיטות הערמומיות שלה לא ישטו בך.‬
‫היא מנסה לגרום לך‬ ‫לעשות ניתוח־יתר לרגשות שלך.‬
‫אם לא תיזהרי,‬ ‫תתחילי לפקפק בכל החלטה שלך.‬
‫בואי פשוט נעשה את זה.‬
‫נעשה מה?‬ ‫-את זה.‬
‫דוקטור,‬
‫במה את חפצה?‬
‫אני…‬
‫אני רוצה להגן על הילד שלי.‬
‫אם מישהו מנסה לפגוע בצ׳רלי, אנחנו יכולים‬ ‫לעזור. אבל איך המעצר שלך יגן עליו?‬
‫אני חושבת שזמננו תם להיום.‬
‫טוב, את לא משאירה לי ברירה.‬
‫ד״ר לינדה מרטין, את עצורה בחשד לרצח.‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬
‫אל תגידי לי שאת מאמינה‬ ‫שלינדה רצחה מישהו.‬
‫הוא הודתה, מייז.‬
‫רצחת מישהו?‬ ‫-כן.‬
‫את מי?‬ ‫-הוא היה…‬
‫זה לא משנה.‬
‫פשע אימפולסיבי.‬
‫פשע מתוך דחף.‬
‫סוג הפשע החביב עליי.‬ ‫כל ההחלטות מתקבלות על המקום.‬
‫היפותטית, כמובן.‬
‫ואיך הרגת אותו?‬
‫היטב.‬
‫בכוח.‬
‫עד שהיה מת לגמרי.‬
‫היא משקרת.‬ ‫-אנחנו יודעים.‬
‫האקדח שלה בקליבר 9 מ״מ.‬ ‫לפי הדוח הבליסטי, כלי הרצח היה אקדח 38.‬
‫וחוץ מזה… זאת הדוקטור.‬
‫רק לא ברור לנו למה היא משקרת.‬
‫גם לי לא.‬
‫דיברתי איתה אתמול בערב, ו…‬
‫לינדה…‬ ‫-תסתמי, מייז.‬
‫אם לא תגידי…‬
‫לא.‬
‫לינדה…‬ ‫-לא.‬
‫אם לא תגידי להם, אני אגיד.‬
‫ובכן… סוד לא קטן הסתרת מאיתנו.‬
‫בת ביולוגית שלא יודעת על קיומך?‬
‫אדריאנה.‬
‫ועקבת אחריה.‬
‫רק…‬
‫שמתי עליה עין.‬
‫ממרחק.‬
‫בסתר.‬ ‫-ברור שבסתר.‬
‫מעקב תמים עוד לא הרג אף אחד.‬
‫טוב…‬
‫אחרי שמייז איתרה אותה,‬
‫אמרתי לעצמי להיות סבלנית.‬
‫לחכות שהיא תמצא אותי.‬
‫אבל לא התאפקתי.‬
‫הייתי מוכרחה לראות אותה.‬
‫אז פשוט עשית את זה.‬
‫בהחלט אפשר להבין את זה.‬
‫כן, וטוב שעשיתי את זה, כי…‬
‫אפילו ממרחק,‬ ‫קלטתי שהיא מעורבת במשהו לא טוב.‬
‫מסוכן, אפילו.‬
‫ולכן רכשת אקדח?‬ ‫-לא.‬
‫קניתי אותו אחרי שחושמלתי ע״י אלה,‬ ‫ואחרי ששדים חטפו את התינוק שלי.‬
‫אבל זו הסיבה שנשאתי אותו איתי.‬
‫טוב, לינדה…‬
‫את צריכה לספר לנו מה באמת קרה אתמול.‬
‫טוב.‬
‫אז…‬
‫עקבתי אחרי המכונית של אדריאנה,‬
‫כשפתאום היא התחילה לנהוג כמו משוגעת.‬
‫ידעתי שמשהו לא בסדר.‬
‫אז כשהיא נכנסה לבית,‬
‫עקבתי אחריה פנימה, ואז ראיתי את הגופה.‬
‫ראית עוד מישהו?‬
‫טוב, לינדה…‬
‫צר לי לומר, אבל נראה ש…‬
‫אני יודעת איך זה נראה. לכן הסגרתי את עצמי.‬
‫אני יודעת שאדריאנה לא עשתה את זה.‬ ‫זה לא ייתכן.‬
‫למה?‬ ‫-כי…‬
‫ככה.‬
‫אז אני מושכת זמן כדי שהיא תברח,‬ ‫עד שיתפסו את הרוצח האמיתי.‬
‫נשמע שמישהי בהכחשה.‬
‫אבל אם זו תחושת הבטן שלך,‬ ‫אני איתך, דוקטור.‬
‫בכל אופן, נצטרך לעצור אותה.‬
‫אז אני מקווה שהיא כבר התרחקה מאוד.‬
‫היא כאן.‬
‫היא לא יודעת עליי,‬ ‫ואסור שהיא תגלה. לא ככה.‬
‫איך היא בכלל תדע מי את?‬
‫פגשתי אותה פעם, בבית פתוח.‬
‫סיפור ארוך. פשוט תבטיחו לא לגלות לה.‬
‫עשיתי את זה. רצחתי אותו.‬
‫למה?‬
‫אני סוכנת נדל״ן.‬
‫מכרתי למר סטרלינג את הבית,‬
‫וידעתי שהוא יהיה מחוץ לעיר,‬
‫וידעתי מה הצופן לכספת שלו.‬
‫זה היה אמור להיות שוד פשוט,‬
‫בלי נפגעים.‬
‫אבל מר סטרלינג שב הביתה לפני הזמן, ו…‬
‫תפס אותי על חם.‬
‫אז יריתי בו.‬
‫כלי הרצח, או פריט שנגנב, נמצא ברשותך?‬
‫לא. נפטרתי מהכול מיד.‬
‫לא התכוונתי להתוודות, אבל…‬
‫לא עמדתי ברגשות האשם.‬
‫זה כל מה שיש לי לומר.‬
‫טוב.‬
‫נצטרך ממך תצהיר בכתב.‬
‫היא לא עשתה את זה.‬
‫למה היא אומרת את זה?‬
‫זה נראה לא בסדר.‬
‫אפרופו דברים שנראים לא בסדר,‬
‫אבל ההפך הגמור…‬
‫הבלשית ואני ביחד,‬
‫ונראה שהכול בסדר.‬
‫שנינו לא מסתירים דבר.‬ ‫אין שום מועקה לא ברורה.‬
‫מה?‬
‫יש לך משהו לומר?‬
‫על כמה שזה נפלא?‬
‫ברור לך שהיא משקרת, נכון?‬
‫כלום עוד לא ברור.‬
‫אמרת שהיא היחידה שראית בבית,‬ ‫ואין לנו אף קצה חוט אחר.‬
‫האיש המפחיד.‬
‫האיש המפחיד?‬
‫בגללו חשבתי שאדריאנה‬ ‫מעורבת במשהו מסוכן מלכתחילה.‬
‫לאחרונה ראיתי אותה מתווכחת‬
‫עם איש מגודל, קולני ומפחיד.‬
‫אז בבקשה. שם פרטי ״איש״, שם משפחה ״מפחיד״.‬ ‫בואי נעצור אותו, בלשית.‬
‫שיננתי את לוחית הרישוי שלו‬ ‫למקרה שיקרה משהו רע,‬
‫וכך קרה.‬
‫טוב, נבקש שיאתרו אותו,‬
‫אבל עד אז, אדריאנה תישאר כאן.‬
‫אחרי שנמצא אותו, אתם תראו. איש מפחיד.‬
‫הוא בוודאות הרוצח.‬
‫בוודאות.‬
‫- קלייב ווינטר -‬
‫טוב.‬
‫בוא נראה מה יש לך, קלייב.‬
‫קליע גומי?‬
‫את לא קלייב.‬
‫חווה.‬
‫מייז.‬
‫איזה קטע שאת כאן.‬
‫זה מה שקורה למי שמביאה‬ ‫כדור גומי לקרב עם שדה.‬
‫מה עבר לך בראש?‬
‫שארשים אותך בתנועות הנינג׳ה שלי?‬
‫לא הרשמתי, מה?‬
‫מה את עושה פה, חווה?‬
‫טוב…‬
‫נכון עזבתי כדי לחפש את עצמי?‬
‫כן.‬
‫ובכן,‬
‫אני…‬
‫ניסיתי כל מיני דברים, ו…‬
‫שום דבר לא התחבר,‬
‫אז שאלתי את עצמי מתי הייתי הכי מאושרת.‬
‫זוכרת את הפעם ההיא,‬ ‫שרדפנו אחרי הטיפוס ההוא ביחד?‬
‫בערך.‬
‫טוב, אני מניחה שבשבילך‬ ‫זה היה סתם יום עבודה, אבל…‬
‫בשבילי, זה היה…‬
‫שונה.‬
‫ומאתגר,‬
‫ו…‬
‫מפחיד.‬
‫בקטע טוב.‬
‫בכל אופן, ‬
‫אני…‬
‫הבנתי מה אני צריכה לעשות‬ ‫כדי להיות מאושרת.‬
‫זה היה די ברור, אני לא יודעת‬ ‫למה לקח לי הרבה זמן להבין את זה,‬
‫אבל…‬
‫הייתי צריכה להיות ציידת ראשים.‬
‫טוב…‬
‫בהצלחה עם זה.‬
‫חכי! גם את מחפשת את קלייב הזה, לא?‬
‫נוכל לחפש אותו ביחד.‬
‫אני עובדת לבד.‬
‫בבקשה!‬
‫אוכל ללמוד ממך המון.‬ ‫-אה, יופי.‬
‫בדיוק כשבא לי לחנוך מישהי.‬
‫נתחלק 70:30!‬
‫80:20?‬
‫סגור.‬
‫יאי!‬
‫אז כבר בדקתי את הבית.‬
‫אין רמזים לגבי מקום הימצאו,‬
‫אבל… תראי.‬
‫זה הולינגסהד.‬
‫הציורים שלו נמכרים במאות אלפים.‬
‫מה פתאום יצירת אומנות יקרה‬ ‫תלויה בבית מכוער בוואן נייס?‬
‫זה גם מה שאני שאלתי, המורה.‬
‫אל תקראי לי ככה.‬
‫טוב.‬
‫סליחה, איפה אדריאנה?‬
‫עם מי אפשר לדבר עליה? אדריאנה נסאר.‬
‫מישהו בטח יודע משהו!‬
‫סליחה. היי.‬
‫אני הבלשית האחראית. אוכל לעזור? תודה.‬
‫בהחלט, כן.‬
‫אני החבר של אדריאנה, אוון.‬
‫היא לא עשתה את זה, בלשית.‬
‫באמת? כן, ככה כולם אומרים לי.‬
‫מה, גם אתה תתוודה?‬
‫מה?‬ ‫-לא חשוב.‬
‫יש לך הוכחה שהיא חפה מפשע?‬
‫לא. אין לי.‬
‫אבל אולי אני יודע מי עשה את זה.‬
‫באמת? בבקשה.‬
‫טוב.‬
‫אדריאנה הייתה בקשיים כספיים.‬
‫היא סיפרה לך?‬
‫לא. היא לא סיפרה לנו כלום, האמת.‬
‫אני חושב שהיא מפחדת.‬
‫היא לקחה הלוואה מפוקפקת,‬ ‫והסתבכה עם טיפוסים לא נחמדים.‬
‫שמעתי אותה מתווכחת בטלפון קודם.‬
‫אתה יודע אם זה היה‬ ‫עם מישהו בשם קלייב ווינטר?‬
‫לא, זו הייתה אישה.‬
‫ג׳יימי.‬
‫ג׳יימי?‬
‫טוב, זה מספיק לי בשביל להתחיל לעבוד.‬
‫תודה רבה, רבותיי.‬
‫המשקאות על חשבון הבית.‬
‫לחיים.‬
‫שולחן 7, עליי.‬
‫מה זה היה?‬
‫סתם…‬
‫עושה קצת מחקר.‬
‫על מה? כובעים לא מחמיאים?‬
‫לא כדאי לך לדעת, סמוך עליי. זה הרבה.‬
‫אחי, כבר התפוצץ לי הראש,‬
‫ציורית וגם מעשית.‬ ‫אני די בטוח שאני יכול לעמוד בזה.‬
‫אני חושב שאהיה אלוהים.‬
‫מה?‬
‫אבא שלי…‬
‫הוא פורש, ונראה שאני היורש המיועד,‬
‫אז עשיתי קצת שיעורי בית שמיימיים.‬
‫קבוצת מיקוד, אם תרצה.‬
‫שאלתי אנשים מה הם היו רוצים לראות באל.‬
‫אבל מספיק דיברנו עליי, דן.‬
‫מה שלומך?‬
‫כבר התאוששת מהמתיחה של לוציפר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫קצת קשה לי להתמקד ב…‬
‫סליחה.‬
‫אלוהים?!‬
‫אתה פתאום תהפוך להיות האבא של…‬
‫כל העולם?‬
‫זה קצת מפחיד, למען האמת.‬
‫בטח. אני בטוח, אחי.‬
‫חתיכת קידום…‬ ‫אני בקושי התמודדתי עם העלאה בדרגה.‬
‫אני טיפוס של פעילות בשטח.‬
‫אני אוהב את העבודה היומיומית.‬
‫אבל אתה רואה את התמונה הגדולה.‬ ‫אתה מושלם לזה.‬
‫השמיים הם הגבול, אבל… לא.‬
‫היי, מזל טוב. אני שמח בשבילך.‬
‫תודה.‬
‫טוב, אז…‬
‫הציור שמייז ראתה בבית של קלייב‬
‫הגיע מהגלריה הזאת.‬
‫לבעלים קוראים…‬
‫ג׳יימי? תגידי שג׳יימי.‬
‫כן, ולמה זה מקפיץ אותנו?‬
‫החבר שמע את אדריאנה רבה איתה בטלפון.‬
‫ויש לה קשר לבחור שאיים על הבת שלי?‬
‫חשוד. בואו נוציא ממנה הודאה.‬
‫לינדה…‬
‫מה? אמרתם שאוכל להצטרף‬ ‫ושהידע שלי על החקירה עשוי לסייע.‬
‫וגם אמרת שתעקבי אחרינו אם לא ניקח אותך.‬
‫כן, המידע שלך חשוב לחקירה,‬
‫אבל אסור שתהיי שם בזמן שנתשאל את החשודה.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אז אשאר כאן.‬
‫אולי תישאר פה עם לינדה?‬ ‫תארח לה לחברה.‬
‫כמובן. מה שתגידי, מותק.‬
‫שמת לב לשמות החיבה שהחלפנו בינינו?‬
‫כפי שציינתי קודם, אנחנו ביחד.‬
‫ממש ביחד, עם מחויבות מוחלטת.‬
‫חסל סדר ״כן או לא״ בינינו.‬
‫ואם את מוכרחה לשאול, זה מתקדם נפלא.‬
‫אני יודעת מה אתה עושה, וזה לא ילך.‬
‫מה אני עושה?‬
‫מנסה לגרום לי לשאול על הקשר שלכם,‬
‫כדי שנפתח שיחה על העכבות הרגשיות שלך.‬
‫למקרה שלא שמת לב,‬
‫אני קצת טרודה במשהו אחר.‬
‫עכבות רגשיות? למה שיהיו לי כאלה?‬
‫בעצם, לא. אל תעני.‬
‫אני ממש לא זקוק לדעתך המקצועית כרגע.‬
‫למעשה, קלטתי שהטיפול‬ ‫היה בזבוז מוחלט של זמני.‬
‫אלוהים…‬
‫תראה.‬
‫תראה! ראיתי את המסחרית הזאת‬ ‫באחד הבתים שאדריאנה מכרה.‬
‫- אוסקר ואוליבר‬ ‫חוות פרחים -‬
‫איזה מין יצירות אומנות‬ ‫מועברות ברכב של פרחים?‬
‫מהמין הגנוב.‬
‫לא.‬
‫הבלשית אמרה לנו לחכות לה פה.‬
‫מה קרה לאדון ״תחושת בטן״?‬
‫מטפלות…‬
‫תמיד משתמשות במילותיך נגדך.‬
‫בסדר.‬
‫אבל תחושות הבטן שלי ייתנו את הטון.‬
‫בסדר.‬
‫ג׳יימי אווינגטון?‬
‫את הבעלים?‬
‫הבלשית דקר. אפשר לשאול כמה שאלות?‬
‫על מה?‬
‫את מכירה את אדריאנה נסאר?‬
‫לא.‬
‫היא לא מכרה את הבית שלך במליבו?‬
‫אדריאנה הזאת…‬
‫בקושי שוחחתי איתה.‬
‫מה לגבי קלייב ווינטר? השם הזה מוכר?‬
‫לא. צר לי.‬
‫מוזר, כי ציור מהגלריה שלך תלוי אצלו.‬
‫יש המון ציורים של הולינגסהד.‬
‫לא אמרתי שהוא של הולינגסהד.‬
‫זה רוב הסחורה שלי.‬
‫פשוט הנחתי.‬
‫אם תסלחי לי, יש לי לקוחות.‬
‫באמת, יקירי? אני יכולה לבחור כל דבר?‬
‫בהחלט, יקירתי.‬
‫לכי תמצאי ואן גוך.‬
‫כן! זה ייראה נפלא‬ ‫ליד מראת האיפור שלך, מותק.‬
‫הצבעים כה…‬
‫צבעוניים.‬
‫טביעת עין טובה.‬
‫האומן בחר בצבעים עזים‬
‫כדי לבטא את מורכבות הרגשות בין בני הזוג.‬
‫או שאולי הם לא מורכבים בכלל.‬
‫שני אלה בטח חיים באושר מוחלט,‬
‫חרף ניתוח־היתר של חברתי היקרה לינדה.‬
‫אני רק רואה שהיא מודאגת בקשר לבת שלה,‬
‫ושהוא כל הזמן מעמיד את עצמו במרכז.‬
‫פרשנות נועזת ו…‬
‫ספציפית בקטע מוזר.‬
‫זה מה שאני אוהבת באומנות:‬ ‫שהיא סובייקטיבית כל כך.‬
‫נכון?‬
‫אתן לכם כמה רגעים להרהר בכך.‬
‫מה אנחנו עושים?‬
‫ברור שג׳יימי סוחרת באומנות גנובה.‬ ‫-זה לא אומר שהיא רצחה את סטרלינג.‬
‫ודאי שלא. קלייב רצח אותו.‬
‫הוא השרירן שלה. זה לא ברור?‬
‫הוא וג׳יימי בטח אילצו את אדריאנה‬ ‫להשתתף במזימה שלהם,‬
‫וחדרו בעזרתה לבתי עשירים‬ ‫שיש בהם יצירות יקרות ערך.‬
‫ייתכן, אך ללא הוכחות, אין לנו קלף מיקוח,‬
‫אז ניתן למקצוענים לטפל בזה. בסדר?‬
‫ובכן?‬
‫הזוג המקסים מעוניין בזוג המקסים?‬
‫ובכן, למעשה…‬
‫תהינו אם יש לך משהו אקסקלוסיבי יותר.‬
‫שמענו שיש לך כישרון להשגת יצירות שהן…‬
‫בדיוק תפוסות.‬
‫אני מבינה. ומה אתם מחפשים לקנות?‬
‫מאטיס.‬ ‫-מונה.‬
‫כל אחד מהשניים. אנחנו אוספים יצירות‬ ‫של אימפרסיוניסטים ששמותיהם מתחילים במ׳.‬
‫העיקר שיהיו בלתי־מושגות,‬ ‫חמקמקות, מחוץ להישג יד…‬
‫אני עובדת רק דרך הפניה ישירה.‬
‫אני יכול להבטיח לך‬ ‫שאנחנו לקוחות אמינים ביותר.‬
‫אני בדיוק ״מונה״ את השטרות שלי…‬
‫בעצם, את יודעת מה?‬
‫ניקח גם את הזוג המאושר.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫ויקטור מהקבלה יטפל בפרטים, ו…‬
‫נהיה בקשר לגבי האימפרסיוניסטים.‬
‫מקסים.‬
‫בשבילך, בלשית.‬
‫נקרא לזה רכישה אימפולסיבית.‬ ‫-תודה!‬
‫עוד לא קיבלתי מתנה ממבצע עוקץ.‬ ‫-בבקשה.‬
‫מבצע עוקץ? איזה מבצע עוקץ?‬
‫לא השגנו כלום.‬ ‫ולמה את לא כועסת ששברנו שורות?‬
‫בגלל שזה לא קרה.‬
‫לוציפר התקשר אליי בסתר כשנכנסתם לגלריה.‬ ‫שמעתי הכול.‬
‫הבלשית צותתה בזמן שהקסמנו את ג׳יימי.‬
‫טוב, אני הקסמתי. את בעיקר ליהגת.‬
‫אז את יודעת על המסחרית המזויפת‬ ‫והיצירה הגנובה?‬
‫כן. הייתה לי תחושה שהידע שלך יעזור לחקירה.‬
‫אז את מסכימה.‬
‫קלייב הוא הרוצח,‬
‫ובתי חפה מפשע.‬
‫כן, אבל למה שאדריאנה תגונן על קלייב‬ ‫אם היא לא מעורבת בזה איכשהו?‬
‫בגלל שג׳יימי מלכת הקרח בטח איימה עליה.‬
‫לא ראיתם כמה היא מאיימת?‬
‫היא בטח יכולה לפצח אגוז עם רצפת האגן.‬ ‫לכן רציתי שלוציפר יפצח אותה.‬
‫דוקטור, אמרתי לך: נשאיר את זה למקצוענים.‬
‫התוכנית כבר בפעולה. נכון, בלשית?‬
‫כן. ביקשתי צו מעקב אחרי שטמנתם לה פח.‬
‫עכשיו נחכה שג׳יימי תתקשר לקלייב,‬
‫ותזמין ממנו את המונה שלנו.‬
‫נצותת לשיחות שלו ונעצור אותו,‬ ‫הפעם עם קלף מיקוח.‬
‫אם אדריאנה לא תגלה לנו מה קורה…‬ ‫-אולי קלייב יגלה.‬
‫רואה, דוקטור?‬
‫זיווג מושלם.‬
‫צ׳רלי…‬
‫היי.‬
‫היה בסדר?‬
‫כן. לגמרי.‬
‫היה ממש כיף.‬
‫ואתה יודע שאני…‬
‫מתה על צ׳רלי, אבל…‬
‫אני מוכרחה לומר,‬ ‫אין לי מושג איך אתם עושים את זה,‬
‫כל יום, כל היום.‬
‫כל יום.‬ ‫-כן.‬
‫זה קל יותר כשמתרגלים.‬
‫את יודעת…‬
‫אני דווקא נהנה מהדברים הרגילים.‬
‫מהיומיום.‬
‫הדברים הקסומים…‬
‫הם קורים ברגעים הקטנים, את יודעת?‬
‫זה היה קיטשי. סליחה, אני…‬
‫לא, אני לגמרי מבינה.‬
‫אלוהים נמצא בפרטים.‬
‫אפרופו אלוהים,‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬ ‫-כן.‬
‫יש משהו שהיית משנה בו?‬
‫אילו יכולת?‬
‫לשנות? באלוהים?‬
‫לא. זו כל הפואנטה של האמונה:‬
‫קבלה.‬
‫כן, אבל…‬
‫סתם, בשביל הדיון.‬
‫תארי לך שאלוהים היה עומד כאן,‬
‫מולך, ושואל אותך…‬
‫״במה אוכל להשתפר?״‬
‫בטח יש משהו שהיית אומרת.‬
‫לא.‬
‫אלוהים תמיד היה שם בשבילי.‬
‫תמיד.‬
‫הוא אוהב אותי.‬
‫אולי יותר ממה שמגיע לי, האמת.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫יש בי…‬
‫יש בי צדדים אפלים.‬
‫ואלוהים יודע את זה, ו…‬
‫לא אכפת לו.‬
‫הוא סבבה.‬
‫ולכן אני לא ראויה לו.‬
‫אני לא מסכים, אלה.‬
‫באמת.‬
‫אני חושב שאם אלוהים היה עומד כאן,‬ ‫עכשיו, מולך,‬
‫הוא היה אומר לך לקחת‬ ‫קצת מהאמונה שיש לך בו…‬
‫ולהאמין קצת בעצמך.‬
‫זה…‬
‫תודה שאמרת את זה, אמנדיאל. אני…‬
‫אנסה.‬
‫טוב.‬
‫אני אנסה.‬
‫אז…‬
‫למה אנחנו חושבות שקלייב יהיה פה?‬
‫המיקום שלו אותר‬ ‫כשההיא מהגלריה התקשרה אליו.‬
‫הנייד שלו צלצל קרוב למחסן מפוקפק‬ ‫שאני מכירה היטב.‬
‫נקרא לזה ״ניחוש מושכל״.‬ ‫-כן.‬
‫מחוכם.‬
‫מקום מסתור טוב ליצירות גנובות.‬
‫תגידי, למה בחרת דווקא במקום הזה לתצפית?‬
‫בגלל שנוכל לראות אותו‬ ‫מבלי שהוא יראה אותנו.‬
‫בבקשה.‬
‫למה זה?‬
‫זה רימון הלם.‬
‫לא נצטרך פיצוץ. אנחנו מתצפתות.‬
‫מחוכם.‬
‫תובנה טובה. את רואה?‬ ‫בדיוק בגלל זה אני מתלמדת אצלך.‬
‫המון מה ללמוד.‬
‫טוב, די.‬ ‫-מה?‬
‫הקטע הזה של הטירונית… אני לא קונה את זה.‬
‫ראיתי איך נלחמת שם.‬
‫את יודעת מה את עושה.‬
‫אז למה את כאן, חווה?‬
‫תראי, כל הקטע הזה של למצוא את עצמי…‬
‫זה ממש קשה, טוב?‬
‫זה לא שאני פתאום אלך ברחוב ו… הנה אני!‬
‫הייתי צריכה לחשוב מתי הייתי הכי מאושרת.‬
‫כן, כשהיית ציידת ראשים.‬
‫כבר אמרת את זה.‬
‫אבל אני…‬
‫השמטתי כמה דברים.‬
‫אחרי שנהייתי ציידת ראשים,‬
‫הבנתי שהאושר שלי לא היה קשור לעבודה.‬
‫הייתי מאושרת בגלל שהייתי איתך.‬
‫אני יודעת. דה.‬
‫ולא היה לי מושג איך לחזור אלייך,‬
‫אז חיפשתי אותך,‬ ‫ראיתי שאת מחפשת את הקלייב הזה, ו…‬
‫המצאתי את התוכנית המשוגעת הזאת.‬
‫ארגנתי את המפגש בינינו.‬ ‫חשבתי שאולי זה יהיה רומנטי.‬
‫אבל אז, כשהורדת לי את המסכה,‬
‫לא בדיוק קפצת לזרועותיי.‬
‫נראית ממש כעוסה.‬
‫כאילו… ממש כעוסה.‬
‫אז נכנסתי לפאניקה, ו…‬
‫שיקרתי. סליחה.‬
‫ברור שכעסתי.‬
‫שברת לי את הלב.‬
‫באמת?‬
‫זה אדיר.‬
‫כלומר… זה נוראי. נוראי.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫לא התכוונתי לפגוע בך.‬
‫אבל אני כאן עכשיו,‬
‫ואני רוצה להיות איתך.‬
‫מישהו הגיע.‬
‫היי, תראי. זה נפתח.‬
‫מבריק.‬
‫מתאים לתיאור האקדח‬ ‫שנגנב מהכספת של מר סטרלינג.‬
‫זה בטח כלי הרצח…‬
‫זהירות!‬
‫מייז…‬
‫לא רע בשביל חדשה.‬
‫תודה, המורה.‬
‫היי!‬
‫אלוהים.‬
‫אלוהים. חווה, נפגעת.‬
‫היי, תסתכלי עליי.‬
‫את בסדר?‬
‫היי.‬
‫תישארי איתי, חווה.‬
‫חווה!‬
‫תישארי איתי!‬
‫בואי. אני מחזיקה אותך.‬
‫חווה בסדר?‬
‫אני מקווה.‬
‫היא בניתוח כרגע.‬
‫אמרתי לך שקלייב הוא איש מפחיד.‬
‫והשרירן של ג׳יימי בשוד. צדקת בשני הסעיפים.‬
‫אולי אני צריכה לייעץ למשטרה.‬
‫אז אדריאנה תשוחרר עכשיו?‬
‫ובכן… נראה שצדקת לגבי משהו נוסף.‬
‫אדריאנה הייתה מעורבת בפרשה.‬
‫היא הייתה זו ש…‬
‫אמרה לג׳יימי ולקלייב את אילו בתים לשדוד.‬
‫כן, מפני שהם הכריחו אותה. כמו שאמרתי.‬
‫אז מי החשוד החדש?‬
‫יש…‬
‫יש חשוד חדש, נכון?‬
‫מייז מצאה את כלי הרצח במחסן,‬ ‫עם הפריטים הגנובים,‬
‫מכוסה בטביעות אצבעות של אדריאנה.‬
‫בחייך. לא.‬
‫לא, לא ייתכן.‬
‫למה לא?‬
‫ובבקשה, אל תגידי ״ככה״.‬
‫ככה!‬
‫כי אם זה נכון, האשמה נופלת עליי.‬
‫זו אשמתי שהיא מקולקלת.‬
‫בכל אופן,‬
‫חסל סדר בשורות רעות.‬
‫נעבור למה שחשוב באמת.‬
‫הבלשית ואני…‬
‫רבתם! אני יודעת. ראיתי.‬
‫אני יודעת, ועכשיו אתה רוצה שאני‬ ‫אחווה את דעתי על הזוגיות שלכם.‬
‫ככה זה היה מההתחלה! נכון?‬
‫מלכתחילה לא התכוונת לעזור לי.‬
‫רק רצית מטפלת שתתלווה אליך!‬
‫לשם שינוי הייתי צריכה‬ ‫שיהיה לך אכפת ממישהו מלבד עצמך.‬
‫שיהיה לך אכפת ממני!‬
‫לוציפר, אתה צודק.‬
‫הטיפול באמת נכשל.‬
‫אני נכשלתי.‬
‫נשארת אנוכי,‬
‫ומרוכז בעצמך, כמו…‬
‫מה היא עושה פה?‬
‫כמו שעמדתי לומר...‬
‫הבלשית ואני שוחחנו,‬
‫והחלטנו לדבר עם אדריאנה שוב.‬
‫אבל הראיות מצביעות עליה.‬ ‫אתה חושב שהיא אשמה.‬
‫אבל את לא.‬
‫מרוכז בעצמי או לא,‬ ‫אני מנסה לעזור. כולנו מנסים.‬
‫ואנחנו לא נוותר.‬
‫אז…‬
‫שנשמע מה יש לבתך לומר?‬
‫כלום.‬
‫אין לי מה לומר.‬
‫כתבתי את כל מה שידוע לי.‬
‫עברנו על התצהיר שלך, ועשינו עבודת שטח.‬
‫יש חוסרים שנשמח אם תשלימי.‬
‫תסגרו כבר את החקירה.‬
‫עשיתי את זה. זה כל מה שיש לי לומר.‬
‫אני לא בטוח לגבי זה.‬
‫ספרי לי, אדריאנה,‬
‫במה את חפצה?‬
‫אני רוצה…‬
‫להגן על אימא שלי.‬
‫אימא שלי חולה.‬
‫היא חולה כבר זמן רב.‬
‫הטיפולים יקרים.‬
‫זו הסיבה שאת בקשיים כספיים?‬
‫אוון סיפר לנו על זה.‬ ‫-כן.‬
‫משכנתי את הדירה שלי,‬ ‫ניצלתי את החסכונות שלי…‬
‫נשארתי בלי כלום.‬
‫ואז פגשת את גברת ״השוד המושלם״.‬
‫ג׳יימי פנתה אלייך, נכון?‬
‫היא אמרה שאעשה כסף מהיר.‬
‫היא הבטיחה שאף אחד לא ייפגע.‬
‫היא שכנעה אותך למסור צפני אבטחה של לקוחות,‬
‫מיקום של חפצים יקרים,‬ ‫ומידע על היעדרם מהבתים?‬
‫וקלייב עשה את העבודה השחורה?‬
‫ניסיתי לפרוש.‬
‫באמת.‬
‫אבל הם איימו עלייך?‬ ‫-שירצחו את אימא שלי.‬
‫הרגשתי לכודה.‬
‫חיפשתי מוצא,‬
‫כשפתאום שמעתי על שינוי של הרגע האחרון‬ ‫בתוכניות הנסיעה של מר סטרלינג.‬
‫הוא עמד לשוב הביתה לפני הזמן‬
‫בלילה שבו קלייב היה אמור לשדוד את ביתו.‬
‫נכנסתי לפאניקה.‬
‫ניסית להזהיר את קלייב? לכן סימסת לו?‬
‫סימסתי? לא. התקשרתי אליו,‬
‫והוא לא ענה, אז רצתי לבית, ו…‬
‫זה היה מאוחר מדי.‬
‫קלייב כנראה הופתע ע״י מר סטרלינג ו…‬
‫והרג אותו.‬ ‫-אבל קלייב לא רוקן את ביתו של מר סטרלינג.‬
‫הוא היה במועדון חשפנות בלאס וגאס.‬
‫הוא נראה בווגאס באותו ערב.‬
‫לדבריו, ביטלת את השוד מראש.‬ ‫סימסת לו בשישי בערב.‬
‫בשישי?‬
‫לא. נודע לי על השינוי בתוכניות‬ ‫של מר סטרלינג רק ביום שבת.‬
‫רגע לפני שמיהרתי לבית.‬
‫הייתי בקולנוע בשישי בערב.‬
‫אני לא…‬
‫אנא, אתם חייבים להאמין לי.‬
‫אני רק רוצה להגן על אימא שלי.‬
‫עשיתי את כל זה למענה.‬
‫הבנתי. תודה.‬
‫היי! אז אימא של אדריאנה בסדר.‬ ‫מצאת את לינדה?‬
‫לא. נראה שהיא עזבה.‬
‫היא כנראה לא עמדה בזה.‬ ‫-כן.‬
‫היי.‬ ‫-לופז חולת השליטה מנצחת!‬
‫אז ככה. לא טיפלתי אישית‬ ‫בכלי הרצח בפעם הראשונה,‬
‫אז החלטתי לבדוק שוב, ו…‬
‫בינגו!‬
‫מישהו ניגב את האקדח, חבר׳ה.‬
‫והייתה עליו רק טביעת אצבע אחת של אדריאנה.‬
‫זה חשוד.‬
‫והנה המכה הכפולה:‬ ‫גם מצאתי מתיל אקרילט על האקדח.‬
‫סם שלא שמעתי עליו ולא לקחתי. זה חשוד.‬
‫לא, זה לא סם.‬
‫זה חומר שמצוי בצד הדביק של סרטי הדבקה.‬
‫אז מישהו העביר את טביעת האצבע לאקדח.‬
‫אז אדריאנה הופללה.‬
‫בידי קלייב?‬
‫לא נראה לי. בדקתי את רישומי השיחות.‬
‫הוא לא משקר.‬
‫קלייב קיבל מסרון מאדריאנה על ביטול השוד.‬
‫אבל אולי לא היא שלחה אותו.‬ ‫-נכון.‬
‫למי הייתה גישה לטלפון שלה‬ ‫בזמן שהיא הייתה בקולנוע?‬
‫חבל שהדוקטור לא פה. היא הייתה יודעת,‬ ‫עם המעקבים שלה וכל זה.‬
‫אני יודעת מי עשה את זה.‬
‫וזה דבר רע?‬
‫רק אם גם לינדה הבינה את זה.‬
‫טוב…‬
‫אוון.‬
‫אתה צריך להסגיר את עצמך.‬
‫אין לי מושג מי את, או על מה את מדברת.‬
‫אני מישהי שאכפת לה מאדריאנה,‬
‫לא כמוך, שמעמיד פנים‬ ‫ובינתיים מפליל אותה ברצח.‬
‫רגע, מה?‬ ‫-ראיתי אותך יוצא מהקולנוע.‬
‫חשבתי, ״כמה שהוא מנומס.‬
‫הוא לא רוצה לסמס בזמן הסרט״.‬
‫מנומס בתחת שלי!‬
‫סימסת לקלייב מהמכשיר של אדריאנה.‬
‫הודעת לו שהשוד מבוטל,‬
‫כדי שתוכל לקחת את השלל לעצמך.‬
‫אתה רצחת את מר סטרלינג.‬
‫תני את האקדח לפני שמישהו‬ ‫יכניס אותך לבית משוגעים.‬
‫לא. רק אחרי שתודה.‬
‫אתה חושב שלא אירה, מה?‬
‫אני מבינה.‬
‫אני נראית כמו אדם טוב.‬
‫אני לא.‬
‫הייתי אימא נוראית.‬
‫התעלמתי מאדריאנה כל חייה.‬
‫זה הדבר האחד שאני יכולה לעשות,‬ ‫אז אני מצילה אותה מפניך.‬
‫כך או אחרת.‬
‫לינדה!‬
‫תניחי את האקדח.‬ ‫-לא אתן לו לחמוק מעונש!‬
‫הוא הפליל את אדריאנה!‬
‫האישה הזאת משוגעת.‬
‫תיזהר. האישה הזאת היא רופאה,‬ ‫ורופאה מצוינת.‬
‫לינדה.‬
‫למה שאפליל את החברה שלי?‬
‫אני סיפרתי לך שהיא חפה מפשע, בלשית.‬
‫אתה גם הצבעת על ג׳יימי,‬
‫מה שהוביל אותנו למחסן,‬
‫ולכלי הרצח שהטמנת, וזה היה מחוכם,‬
‫אבל עכשיו יש לנו ראיות פורנזיות לכך‬
‫שטביעת האצבע של אדריאנה הועברה לאקדח.‬
‫אתה עצור.‬
‫לא…‬
‫עשית את זה, דוקטור.‬
‫הצלת את בתך.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬
‫את נראית ממש מוכרת.‬
‫אני מכירה אותך?‬
‫לא, לא נראה לי.‬
‫לא באת לבית פתוח לפני כמה זמן?‬
‫אני סוכנת נדל״ן.‬
‫כן… אולי.‬
‫אולי.‬
‫אם את תוהה מה אני עושה פה,‬ ‫בתחנת המשטרה, אני פשוט…‬
‫הם חברים שלי,‬
‫והם עזרו לי במשהו…‬
‫חשוב.‬
‫זה נחמד.‬
‫הם עזרו גם לי.‬
‫אחרת, המצב היה רע מאוד.‬
‫כן.‬
‫כלומר… זה נחמד.‬
‫טוב, כדאי שאלך.‬
‫היי…‬
‫אני שמחה שאת בסדר.‬
‫תודה.‬
‫טוב, לוציפר. תשומת לבי נתונה רק לך.‬
‫על מה רצית לדבר איתי?‬
‫אני רק רוצה לדבר עלייך.‬
‫אז… כבר סיפרת לה שאת אימא שלה?‬
‫לא. אני…‬
‫נוהגת בכבוד.‬
‫כמו שאמרה אישה חכמה שאני מכיר,‬
‫זה נשמע לי כמו הימנעות.‬
‫חשוב לשמור על גבולות.‬
‫כה אמרה הסטוקרית.‬
‫למה לא סיפרת לה, דוקטור?‬
‫אני חושבת שזה צריך לבוא ממנה.‬
‫אבל אם להודות באמת, אני מניחה ש…‬
‫אני מפחדת.‬
‫מדחייה. אני פשוט…‬
‫לא שיש לי קשר איתה עכשיו, פשוט…‬
‫לא יודעת. אין בזה שום היגיון.‬
‫זה הגיוני לחלוטין.‬
‫את רוצה להכיר אותה. להיות איתה.‬
‫זה כל מה שרצית, אבל…‬
‫את לא מסוגלת להיפתח לחלוטין,‬
‫מפני שעמוק בפנים, את חושבת שאת לא…‬
‫ראויה לאהבה שלה,‬
‫מפני שהיא מושלמת כל כך,‬
‫ו…‬
‫את פשוט…‬
‫לא ראויה.‬
‫תובנה מרתקת, לוציפר.‬
‫אולי אתה צריך להיות מטפל.‬
‫זו הייתה טעות.‬
‫את נראית פחות כמו המוות.‬
‫תודה.‬
‫את יודעת…‬
‫קודם, כשחטפת כדור…‬
‫שנאתי את זה.‬
‫כן, גם אני לא עפתי על זה.‬
‫אף פעם לא הרגשתי ככה.‬
‫זה היה מוזר.‬
‫חדש, ו…‬
‫אני…‬ ‫-פחדת?‬
‫כן, כנראה.‬
‫כלומר, פחדתי בעבר, אבל זה היה…‬
‫ברמה אחרת לגמרי.‬
‫מייז, את אומרת מה שאני חושבת שאת אומרת?‬
‫גם אני רוצה להיות איתך, חווה.‬
‫יש משהו שאני רוצה לתת לך.‬
‫טוב, זאת…‬
‫תקראי לזה ״ירושה משפחתית״.‬
‫לוציפר בדיוק החזיר לי אותה.‬
‫פחד לא מתאים לי, אז היא תטפל בזה.‬
‫היא מכילה את חיי הנצח של אימא שלי.‬
‫אני חושבת שהיא תגן עלייך.‬
‫היא תהפוך אותי לבת אלמוות?‬
‫אני מקווה.‬
‫כמעט איבדתי אותך שוב,‬
‫ומעולם לא הרגשתי כאב כזה קודם.‬
‫נראה שבאמת הצמחתי נשמה.‬
‫אבל אם ככה מרגישים כשיש נשמה,‬ ‫אני לא רוצה להרגיש ככה שוב.‬
‫מתוקה שלי, אני…‬
‫אני לא רוצה לחיות לנצח.‬
‫למה לא?‬
‫בגלל שראיתי מה זה עשה לבן שלי, קין.‬
‫גם את ראית את זה.‬
‫התמותה היא מתנה.‬
‫בזכותה מעריכים את החיים.‬
‫כמו שהפחד עזר לך להעריך אותי.‬
‫אני לא יכולה לקבל את זה.‬ ‫-את חייבת.‬
‫את חייבת.‬
‫בסדר? אחרת לא אוכל לעשות את זה.‬
‫מה?‬ ‫-אני מנסה להגן עלייך.‬
‫לא, את מנסה להגן על עצמך.‬
‫כמעט איבדתי אותך, חווה.‬
‫אני לא יכולה לאבד אותך שוב.‬
‫את לא מבינה?‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫מייז, גם אני אוהבת אותך, מאוד.‬
‫לכן זה מפחיד כל כך.‬
‫אבל אנחנו מוכרחות לקבל את זה.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫את כן יכולה.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫לא, מייז…‬
‫מייז.‬
‫היי.‬
‫לינדה, נכון?‬
‫היי.‬
‫השוטרים לא עזרו לך, נכון?‬
‫את עזרת להם עם החקירה שלי.‬
‫רק רציתי להגיד לך תודה.‬
‫זה היה שום דבר.‬
‫רוצה להיכנס?‬
‫בטח.‬
‫טוב.‬
‫וגם…‬
‫מישהו תרם בעילום שם‬
‫למרפאה שמטפלת באימא שלי.‬
‫תרומה נדיבה מאוד.‬
‫איזו בשורה משמחת.‬
‫יש משהו שהתכוונתי לספר לך.‬
‫את אימא שלי.‬
‫נכון?‬
‫איך ידעת?‬
‫כשאת מאומצת,‬
‫את מסתכלת על כל מי שדומה לך, אפילו קצת,‬
‫כל מי שבטווח הגילאים הנכון,‬
‫ואת תוהה.‬
‫אז היום ההוא, כשביקרתי בבית הפתוח…‬
‫היו לי חשדות.‬
‫את והאישה השנייה התנהגתן ממש מוזר.‬
‫רציתי לגלות לך.‬
‫אבל אני…‬
‫לא ידעתי אם תרצי בי.‬
‫חשבתי שמוטב לתת לך לבוא אליי.‬
‫טוב…‬
‫הנה אני.‬
‫הנה את.‬
‫יש לך תינוק?‬
‫כן.‬
‫רוצה לפגוש אותו?‬
‫טוב.‬
‫טוב…‬
‫זה צ׳רלי.‬
‫היי, צ׳רלי.‬
‫אלוהים…‬
‫היי.‬
‫היי, צ׳רלי.‬
‫אני אחותך.‬
‫זה סוג האל שאתה תהיה?‬
‫רציני ועייף?‬
‫פשוט…‬
‫חשבתי שאתרגש להחליף את אבא, אתה יודע?‬
‫אבל יש לי ספקות.‬
‫אני דווקא חושב שאני מבין.‬
‫אתה מרגיש לא ראוי.‬
‫לא, זה לא העניין.‬
‫אני בהחלט מרגיש ראוי.‬
‫מי אם לא אני?‬
‫לא, פשוט התנשאתי על בני האנוש המון זמן,‬
‫ועכשיו…‬
‫לוסי, אני אוהב לחיות ביניהם.‬
‫סוף סוף למדתי ליצור חיבור.‬
‫בניתי חיים כאן.‬
‫יש לי חברים. משפחה.‬
‫למען האמת,‬
‫אני…‬
‫לא רוצה שכל זה ישתנה.‬
‫אז… מה? אתה שוקל לפרוש?‬
‫לא.‬
‫זה יהיה צעד אנוכי, לוסי.‬ ‫אני מוכרח למלא את חובתי השמיימית.‬
‫תעשה מה שמשמח אותך.‬
‫הלוואי שזה היה פשוט כל כך.‬
‫אולי זה יכול להיות.‬
‫כלומר, אם מישהו אחר‬ ‫היה מוכן לקחת על עצמו את האחריות.‬
‫מישהו ראוי.‬
‫מי?‬
‫אני, כמובן?‬
‫זה בדיוק מה שאני צריך כדי להוכיח את עצמי.‬
‫מה?‬ ‫-שמעת אותי, אחי!‬
‫הרגע החלטתי.‬
‫אני אהיה אלוהים!‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬