PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
To je super, Maze.
Vypěstuješ si duši.
To je úžasný.
A to ti řekl Bůh.
- Páni. - No, neřekl to přímo.
Stěžovala jsem si, že démon si duši nevypěstuje a on na to: „Určitě?“
Strašně vágní, já vím,
ale zajiskřilo se mu v očích a v tu chvíli jsem si byla jistá.
Ani jsem nevěděla, že to jde.
Myslela jsem, že duši získám tak, že něco sním
nebo že vdechnu nějaký třpytivý obláček.
Ale ne, sama si ji vypěstuju. Bude ve mně růst jako nějaký mimčo.
No, už jsem viděla, jakým způsobem Luciferův otec pracuje.
Asi to dává smysl, ne?
Jo, zase jsme u těch keců o tom, jak realitu utváříme my sami.
Teď jde ale o to, jestli už se mi ta duše plně vyvinula.
Lindo, posloucháš mě?
Jasně, Maze. To víš že jo.
Máš pocit, že už tu duši máš?
Proboha, vy terapeuti…
Fakt všichni odpovídáte na otázku otázkou?
- Co to bylo? - Nic.
Teď nemůžu mluvit.
- Udělala jsi to, že jo? - Cože?
Ať tě ani nenapadne lhát, Lindo.
Říkala jsem ti, že děláš chybu. Jen přijdeš k úrazu.
Vím, co dělám.
Teď už stačí jen zvednout tu stěžeň.
A je to, námořníku.
Co to proboha děláš?
Přestaň už mrhat čas těmahle blbostma, Luci.
Tak to pozor!
Věnuji se tady starobylému řemeslu. Nedávno mi ho někdo připomněl.
A to, jak sis vystřelil z Dana, bylo co?
To byla velmi vážná věc.
Plánoval jsem to celé týdny a…
A teď se nejspíš naučím hrát na lesní roh. Už to plánuju delší dobu.
Luci. Lucifere!
Musíme spolu probrat otce.
Bůh možná odejde do důchodu, Luci. Bůh.
- Musíme vymyslet, co budeme dělat. - Jo ty mluvíš o tomhle.
Pokud jsem něco odkládal, tenhle rozhovor to nebyl.
Nejež hned peří, nemusíme nic vymýšlet.
No tak jde do důchodu. Podle mě pracoval dlouho.
Svět se bez Boha neobejde.
To máš pravdu.
Někdo ho ale nahradí.
A ten někdo budeš ty.
- Já? - Jen se nedělej, bratře.
Začal jsi o to usilovat už jako andílek v plenkách.
Jsi Bohova pravá ruka, jeho nejlepší bojovník.
Jsi jeho milovaný syn.
To máš pravdu.
Toužíš po tom celý život.
- To jsem nikdy neřekl. - Tos ani nemusel, bratře.
Na slovech nezáleží.
Vím přesně, jak se cítíš.
Whiskey se šťávou a medem?
Onehdy jsem byl na kurzu mixologie. Změna je život, víš?
Lucifere.
Být Bohem není jednoduché.
Je to…
Je to náročná práce.
Ta nejnáročnější.
Jak se vůbec můžu rozhodnout?
No, když se ocitnu v situaci, ve které je v sázce fakt hodně,
zeptám se sám sebe, jaká by byla moje první reakce.
Když něco chci, nic neměřím a rovnou řežu.
Tak jsi to možná dělal dřív, ale změnil ses, bratře.
Nedělej že ne. To dělá ta terapie.
Díky Lindě teď o věcech víc přemýšlíš.
Už nejednáš bez rozmyslu.
Jak se opovažuješ?
Možná máš pravdu.
Terapie mě zkazila!
Moc teď o všem přemýšlím. A přitom je jasné, co musím udělat.
„Jít do toho.“
V najkách teda ne, já nosím louboutinky. Ty víš, jak to myslím.
Díky, bratře.
Tak jo.
Promiň. To byl jen můj lesní roh.
Právě ho jdu vyhodit.
Co tady děláš?
Musíme si promluvit o našem vztahu.
Řekla jsem, že počkám, než si to srovnáš v hlavě,
ale uvědomila jsem si, že to asi nedokážu.
Vůbec nevím, jak to mezi náma dopadne, a je to strašně těžké.
A začíná se to dotýkat i jiných lidí. Například Trixie.
A ty jsi navíc nesmrtelný,
takže bych taky mohla čekat pěkně dlouho.
Celou věčnost.
Tím chci říct, že prostě nemůžu dál čekat.
A není to proto, že jsi mi neřekl ta dvě slova.
Podívej, na slovech nezáleží.
A myslím, že vím, co ke mně cítíš,
ale…
Prostě si potřebuju být jistá.
Ať už je to, jak chce, potřebuju vědět, jestli jsme spolu.
To je všechno.
Ano.
- Ano? - Ano.
- Jdeme do toho. - Cože?
Očividně oba chceme být spolu, takže přestaneme zmatkovat
a prostě budeme spolu.
Tak jo.
Jdeme do toho.
- Promiň. - Ty máš ten roh.
- Dobré ráno. - Ahoj.
Můžeme?
Víte co? Ne!
Už se vás na nic ptát nebudu.
Tolikrát jste se tvářili, že jste spolu, a nic z toho nebylo, takže se neptám.
Fajn. Musím to vědět.
Jste spolu, nebo ne?
- Jsme. - Rozhodně ano.
Už bylo načase.
Hele, lidi, teď se pořádně obrňte.
Obrňte? Proč?
Působí to dost přímočaře.
Jo. Arthur Sterling, majitel tohohle domu, schytal kulku do hrudi.
Někdo mu vykradl trezor. Vypadá to na nepovedenou loupež.
Vrah použil revolver ráže .38 ukradený z trezoru.
Nejde o tu vraždu, ale o vraha.
Prý už máme doznání. Vrah byl zadržen na místě činu.
Danieli, nezmatkuj. Můžeš si tak zničit život.
Pojďte za mnou.
No tak jo.
Doktorko?
Byla jsem to já. To já ho zabila.
Danieli, mohl jsi nás varovat.
Ty jsi ho zabila?
To jsem snad řekla, ne?
Tak jo. A proč?
Důležitější otázka je, proč máš takový problém mi uvěřit.
Příčinou nedostatku důvěry obvykle bývá problematický vztah s rodiči.
Že by s matkou?
Detektive, je to terapeutka. Nesmíš jí na to skočit.
Chce, abys začala moc přemýšlet o svých pocitech.
Za chvilku budeš pochybovat úplně o všem. Já bych prostě šel do toho.
- Do čeho? - Do tohohle…
Doktorko,
po čem toužíš?
Já…
Chci ochránit své dítě.
Pokud Charliemu něco hrozí, pomůžeme ti, ale jak ho ochráníš, když tě zatkneme?
Myslím, že jsme tu skončili.
Nedala jsi mi na vybranou.
Dr. Lindo Martinová, zatýkám vás za vraždu.
Co se to tu sakra děje?
Prosím, řekněte mi, že nevěříte, že Linda někoho zabila.
- Doznala se. - Tys někoho zabila?
- Jo. - Koho?
Byl to…
To je fuk.
Bylo to neplánované.
Byl to neplánovaný zločin.
Ty já rád. Nejlepší rozhodnutí jsou vždycky spontánní.
Čistě hypoteticky.
A jak jsi to udělala?
Pořádně.
Nandala jsem mu to.
Mrtvější už být nemůže.
- Lže. - My víme.
Linda vlastní pistoli ráže 9 mm,
ale vražedná zbraň má ráži .38.
A navíc mluvíme o naší doktorce.
Jen nevíme, proč lže.
To já taky ne.
Včera jsem s ní mluvila a…
- Lindo? - Mlč, Maze.
- Jestli jim to… - Ne.
- Lindo. - Ne.
Jestli jim to neřekneš ty, udělám to já.
To jsi nám tajila něco fakt velkého.
Takže máš dceru, která o tobě vůbec neví?
Adrianu.
A tys ji sledovala?
Spíš jsem na ni
dávala pozor.
Z dálky.
- Potají. - To je jasné.
Bylo to jen takové neškodné pronásledování.
Fajn.
Když ji Maze vypátrala,
řekla jsem si, že budu trpělivá.
Že počkám, až si mě najde sama.
Nemohla jsem si ale pomoct. Musela jsem ji vidět.
Takže jsi prostě šla do toho. To je pochopitelné.
Ano, a udělala jsem dobře.
Hned jsem poznala, že se zapletla do něčeho špatného. Nebezpečného.
- Proto máš zbraň? - Ne.
Tu jsem koupila potom, co mě sežehla jistá bohyně a démoni mi unesli dítě.
U sebe ji ale nosím kvůli dceři.
Dobře, Lindo,
musíš nám říct, co se včera skutečně stalo.
Tak jo.
Jela jsem za Adrianiným autem,
když vtom začala řídit jako blázen.
Věděla jsem, že se něco stalo, takže když vešla do toho domu,
šla jsem za ní a pak jsem uviděla tělo.
Viděla jsi někoho dalšího?
Podívej, Lindo, nerada to říkám, ale vypadá to…
Jo, vím, jak to vypadá. Přesně proto jsem se udala.
Adriana to neudělala. Nemohla to být ona.
- Proč ne? - Protože…
Protože proto.
A díky mně ji snad nechytí, dokud nenajdou toho vraha.
Zní to jako odmítání pravdy.
Pokud ale věříš, že to neudělala, budu stát při tobě.
Každopádně ji musíme zatknout.
Tak to doufám, že už je daleko odsud.
Je tady.
Neví o mně. A takhle se to dozvědět nesmí.
Jak by tě vůbec mohla poznat?
Jednou jsme se potkaly. Na prohlídce domu.
To je na dlouho. Nic jí neříkejte.
Udělala jsem to. Zabila jsem ho.
Proč?
Jsem realitní makléřka. Nedávno jsem mu prodala ten dům.
Věděla jsem, že bude mimo město.
A znala kód k jeho trezoru.
Měla to být jednoduchá loupež.
Nikdo neměl přijít k úrazu.
Pan Sterling se ale vrátil dřív a…
A přistihl mě u toho.
A tak jsem ho zabila.
Máte u sebe vražednou zbraň nebo ty ukradené věci?
Ne. Všeho jsem se hned zbavila.
Nechtěla jsem se k tomu přiznat, ale ten pocit viny byl strašný.
Víc vám k tomu neřeknu.
Dobře. Budeme potřebovat písemné prohlášení.
Neudělala to.
Nevím, proč to tvrdí.
Něco je tu špatně.
Když už mluvíme o špatných věcech, ale úplně to obrátíme,
dali jsme se s detektivem dohromady a všechno je perfektní.
Jsme k sobě zcela upřímní a netrápí nás žádné neurčité obavy.
Cože?
Nějaké poznámky? Nechceš mi říct, jak je to báječné?
Je ti jasné, že lže, že jo?
Není. V tom domě jsi viděla jenom ji. A žádné další stopy nemáme.
- Ten děsivý chlap. - Děsivý chlap?
To kvůli němu jsem si myslela, že se Adriana do něčeho zapletla.
Onehdy jsem ji viděla, jak se hádá
s takovým velkým, ostrým a fakt děsivým chlapem.
Tak vidíš. Náš vrah se jmenuje Děsivý Chlap.
Pojďme si pro něj.
Zapamatovala jsem si jeho SPZku, kdyby se něco stalo. A taky že stalo.
Dobře, vyhlásíme pátrání,
ale do té doby tu Adriana musí zůstat.
Až ho najdeme, uvidíte, že je fakt děsivý. Určitě to byl on.
Určitě.
Tak jo.
Posvítíme si na tebe, Clive.
Pytlík s fazolema?
Ty nejsi Clive.
Evo.
Maze.
To je ale náhodička.
Dobře ti tak. Nemáš útočit na démona pytlem fazolí.
Co sis myslela?
Že na tebe udělá dojem, jaký jsem skvělý nindža?
Nevyšlo to, že?
Co tady děláš, Evo?
Tak jo.
Víš, jak jsem se vydala hledat své pravé já?
Jo.
No a tak…
Zkusila jsem toho hodně, ale nic mi tak úplně nesedlo,
tak jsem přemýšlela o tom, kdy jsem byla nejšťastnější.
Pamatuješ si, jak jsme spolu šly po tom týpkovi?
Matně.
Dobře, pro tebe to asi byl normální pracovní den,
ale pro mě to bylo
něco nového.
Byla to výzva.
A taky
to bylo děsivé.
V dobrém slova smyslu.
No nic.
A tak mi došlo, co musím udělat pro to, abych byla šťastná.
Bylo to fakt jasný. Nevím, proč jsem si to neuvědomila dřív.
Musela jsem…
Musela jsem se stát lovcem odměn.
Tak jo.
Hodně štěstí.
Počkej! Ty jdeš po Cliveovi taky, ne?
Můžeme ho dostat spolu.
Já dělám sama.
Prosím!
- Hodně bych se naučila. - Paráda.
Zrovna si chci zahrát na učitelku.
Nechám ti 70 procent.
Tak osmdesát?
Platí.
Hurá!
Už jsem to tady prohledala. Není tu nic, co by nás k němu dovedlo,
ale mrkej na tohle.
To je Hollingshead.
Jeho obrazy se prodávají za stovky tisíc.
Co dělá takový drahý umělecký dílo v nějakým mizerným baráku ve Van Nuys?
To by mě taky zajímalo, pančelko.
Tak mi neříkej.
Jasně.
Promiňte, kde je Adriana? Kdo mi řekne něco o Adrianě Nassarové?
Někdo musí něco vědět!
Promiňte. Zdravím.
Řeším její případ. Můžu vám pomoct? Díky.
Bože, ano.
Jsem Adrianin přítel. Owen.
Ona to neudělala.
Opravdu? To už jsem slyšela hodněkrát. Taky se jdete udat?
- Cože? - To nic.
Můžete nějak dokázat, že je nevinná?
Ne. Nemůžu.
Asi ale vím, kdo to udělal.
Vážně? Tak povídejte.
Tak jo.
Adriana měla finanční problémy.
Zmínila to?
Ne. Vlastně nám neřekla vůbec nic.
Podle mě má strach.
Vzala si špatnou půjčku.
Zapletla se s pochybnými lidmi.
S jedním z nich se nedávno hádala po telefonu.
Nevíte, jestli se nejmenoval Clive Winter?
Ne, byla to žena.
Jamie.
Jamie?
Dobře. To by mi mělo stačit.
Děkuji, pánové.
- Pití máte na účet podniku. - Na zdraví.
- Za stůl sedm platím já. - Co jste řešili?
Jen…
Dělám si takový průzkum.
Čeho? Nelichotivých pokrývek hlavy?
To nechceš vědět, věř mi. Sebralo by tě to.
Kámo, můj mozek už explodoval tolikrát.
Pomyslně i doslova.
Takže to určitě zvládnu.
Asi se ze mě stane Bůh.
- Cože? - No, jde o mého otce.
Odchází do důchodu a já jsem jeho jasný nástupce.
Takže šlo o takový nebeský domácí úkol.
Byla to taková anketa.
Ptám se lidí, jakého boha by chtěli mít.
Ale dost o mně, Dane.
Jak se vede, kamaráde? Už ses přenesl přes ten Luciferův žertík?
Jo, jsem v pohodě.
Nějak se teď nemůžu soustředit…
Promiň.
Fakt budeš Bůh?
To se jako najednou staneš otcem
celého světa?
Upřímně mě to trochu děsí.
Jasně. To se nedivím.
To je síla. Já nemůžu být ani poručík.
Já jsem radši přímo v akci. Radši řeším ty drobné, všední záležitosti.
Ty vidíš svět jako celek. Hodíš se na to.
Tvoje možnosti jsou neomezené. Doslova.
Takže gratuluju, kámo. Fakt ti to přeju.
Díky.
Tak jo, ten obraz, který Maze našla u Clivea doma,
je z téhle galerie.
Vlastní ji…
- Jamie? Že je to ona? - A proč jsi tak napružená?
Adriana se s ní prý hádala po telefonu.
A zná se s chlapem, který vyhrožoval mojí dceři.
To je podezřelé. Dostaneme z ní pravdu.
Lindo.
Co je? Říkalas, že můžu jet s váma. Že můžu být nápomocná.
Hrozila jsi, že nás budeš sledovat.
Myslím si, že víš věci, které nám s tím případem pomůžou,
ale u toho rozhovoru být nemůžeš.
Fajn.
Tak já teda počkám tady.
Nechceš tady počkat s Lindou? Můžeš jí dělat společnost.
Ovšem. Cokoli potřebuješ, zlato.
Všimla sis toho něžného oslovení?
Jak jsem říkal, jsme spolu.
Doopravdy spolu. Jde o vážný vztah.
Už nebudeme nikoho dál napínat, takže…
A když se tak ptáš, opravdu nám to klape.
Vím, co děláš, a nezabere to.
Co dělám?
Chceš, abych se tě zeptala na váš vztah, abys se mnou mohl probrat své pochybnosti.
Jestli sis nevšiml,
mám teď trochu jiné starosti.
Proč bych měl nějaké pochybnosti?
Vlastně ne. Ani na to neodpovídej.
Tvůj odborný názor vážně znát nepotřebuju. Došlo mi, že terapie je ztráta času.
Bože můj.
Hele!
Stejná dodávka stála u jednoho domu, který Adriana prodávala.
KVĚTINY OSCARA A OLIVERA
Jaká umělecká díla se normálně převáží v dodávce s květinami?
Ta kradená.
- Detektivka nám řekla, ať tady počkáme. - Nechtěl ses řídit svou intuicí?
Ti terapeuti.
Vždycky obrátí vaše slova proti vám.
Dobře.
Celé téhle spontánní akci ale velím já.
Dobře.
Jamie Evingtonová?
Vlastníte to tady?
- Detektiv Deckerová. Můžu s vámi mluvit? - O čem?
Znáte Adrianu Nassarovou?
Neznám.
Neprodala vám dům v Malibu?
Tahle Adriana.
Skoro jsme nepřišly do styku.
A co Clive Winter? Říká vám to jméno něco?
Ne. Je mi líto.
To je zvláštní. Má doma obraz z vaší galerie.
Hodně lidí má doma Hollingsheada.
Neřekla jsem, že jde o Hollingsheada.
Prodávám hlavně jeho obrazy.
Jen jsem to předpokládala.
A teď mě omluvte. Musím se věnovat zákazníkům.
Vážně si můžu vybrat cokoli, drahý?
Na mou duši a Van Goghovy uši, drahá. Jen si vybírej.
Ano! Ten by se skvěle vyjímal vedle tvého toaletního stolku.
Ty barvy jsou tak
barevné.
Dobré oko.
Malíř pomocí těch výrazných barev vyjadřuje složitou spleť emocí toho páru.
Anebo jde o úplně jednoduché emoce. Vsadím se, že jsou spolu naprosto šťastní.
Ať už je moje drahá Linda zkoumá, jak dlouho chce.
Ona se podle mě prostě jen bojí o svou dceru
a on musí být vždycky středem pozornosti.
To je odvážný
a nezvykle konkrétní výklad.
A to se mi na umění líbí.
Je tak subjektivní.
Že ano?
Dám vám čas na rozmyšlenou.
Co to děláme?
Jamie očividně vede gang zlodějů umění.
- To neznamená, že zabila Sterlinga. - Ona ne. To Clive.
Její gorila. Ty to nechápeš?
Určitě s Jamie Adrianu donutili, aby jim pomáhala.
Aby získali přístup k luxusním domům s cennými uměleckými díly.
Bez důkazů je ale nedostaneme,
takže to necháme na profesionálech, ano?
Takže?
Bude mít tenhle krásný pár zájem o tamhleten krásný pár?
No, víte…
Vlastně hledáme nějaký exkluzivnější kousek.
A vy údajně dokážete sehnat i díla, která už nejsou úplně k mání.
Chápu. A co přesně hledáte?
- Matisse. - Moneta.
To je jedno. Sbíráme díla impresionistů, jejichž jména začínají na M, viď?
Musí jít o něco nedostupného. Něco, co se takřka nedá sehnat.
- Normálně beru klienty jen na doporučení. - Ujišťuji vás, že jsme velmi spolehliví.
Když je ve hře Monet, žádná suma nebude bolet.
Víte co? Vezmeme si i ten šťastný pár.
Jo.
Dobře.
Tenhle nákup s vámi vyřeší Victor na recepci
a ohledně těch impresionistů se vám ozvu.
Výborně.
Něco pro tebe mám. Takový spontánní nákup.
Díky. To je můj první dárek z tajné akce.
Rádo se stalo.
To měla být tajná akce?
Nic nevíme. A ty se nezlobíš? Jednali jsme na vlastní pěst.
Ale nejednali.
Lucifer mi zavolal, když jste vešli. Všechno jsem slyšela.
Slyšela, jak se snažíme naklonit si Jamie. Teda já se snažil. Ty jsi spíš blábolila.
Takže víš o té dodávce s květinami a kradeném obraze?
Jo. Tušila jsem, že nám s tím případem pomůžeš.
Takže souhlasíš.
Clive je vrah a moje dcera je nevinná.
Jasně. Proč by ale Adriana kryla Clivea,
pokud v tom nejela taky?
Ta ledová královna jí určitě vyhrožovala.
Neviděli jste, jak byla děsivá? Tak pevným tělem můžete louskat ořechy.
A Lucifer měl rozlousknout ten případ.
Neříkal jsem, že to máš nechat na profesionálech?
Náš plán už se rozběhl, viď?
Jo. Už máme i povolení k odposlechu.
Teď už jen budeme čekat, kdy Jamie zavolá Cliveovi, aby našel toho Moneta.
A my najdeme Clivea. Už na něj i něco máme.
- Když Adriana mlčí… - Clive možná bude sdílnější.
Vidíš to?
Jsme dokonalý pár.
Charlie.
Ahoj.
Čau.
Všechno v pořádku?
No jasně. To víš že jo.
Fakt jsme si to spolu užili.
Víš, že Charlieho fakt zbožňuju,
ale nechápu, jak to s ním zvládáte celý den.
A každý den. Jakože fakt každý.
Jo. Časem si člověk zvykne.
Víš, že si…
Že si ty všední drobnosti vlastně opravdu užívám?
Každý den přináší něco kouzelného.
Jde o takové ty kouzelné okamžiky, chápeš?
To bylo fakt sentimentální, promiň.
Ne, já to chápu.
Boha najdeme v drobnostech.
Když už o něm mluvíme…
- Můžu se na něco zeptat? - Jo.
Změnila bys na něm něco?
Kdybys mohla?
Změnila? Jakože na Bohu?
Ne. O tom přece víra je. Že něco přijmeš takové, jaké to je.
Jasně, ale…
Myslím to čistě teoreticky.
Představ si, že před tebou stojí Bůh a ptá se tě:
„V čem se můžu zlepšit?“
Určitě tě něco napadne.
Ne.
Vždycky stojí při mně.
Vždycky.
Miluje mě.
Vlastně by mě takhle asi ani nikdo milovat neměl.
Jak to myslíš?
Mám taky
hodně temnou stránku.
A Bůh to ví
a je mu to jedno.
Nevadí mu to.
A právě proto si ho nezasloužím.
S tím nesouhlasím, Ello.
Vážně.
Myslím si, že kdyby tady teď stál Bůh,
takhle před tebou,
řekl by ti, ať trochu té důvěry, kterou k němu chováš,
věnuješ i sama sobě.
To je…
Díky, to je od tebe hezké, Amenadieli.
Pokusím se o to.
Dobře.
Chci se o to pokusit.
A proč že si myslíme, že Clivea najdeme tady?
Policie ho našla, když mu volala ta mrcha z galerie.
Jeho mobil byl poblíž jednoho skladiště, který já důvěrně znám.
Je to podložený tip.
Jasně. Chytrý. Tohle je dobrá skrýš pro kradená umělecká díla.
A proč ten sklad sledujeme zrovna odsud?
Protože Clivea uvidíme přicházet, aniž by on viděl nás.
Páni…
Na.
- K čemu to je? - To je zábleskový granát.
Ten nepotřebujeme. Jen to tu sledujeme.
Chytrý.
Skvělý postřeh.
Proto jsem se k tobě připojila. Musím se toho tolik naučit.
- Víš co? Přestaň. - S čím?
- Nehraj si na nováčka. Nežeru ti to. - Cože?
Viděla jsem, jak bojuješ. Víš, co děláš.
Co tady děláš, Evo?
Hele, najít svý pravý já
je zatraceně těžký, jasný?
Nečeká na tebe za prvním rohem.
Musela jsem zjistit, kdy jsem byla nejšťastnější.
Jasně. Když jsi byla lovkyně odměn.
To už jsi říkala.
Pár věcí
jsem ale vynechala.
Tak jo. Když jsem s tím začala,
došlo mi, že ta práce samotná mi žádný štěstí nepřinášela.
Byla jsem šťastná, protože jsem byla s tebou.
Já vím. To mi mohlo dojít.
Neměla jsem ponětí, jak tě získat zpátky,
tak jsem si tě našla a zjistila, že jdeš po Cliveovi.
A tak jsem přišla s tímhle ujetým plánem.
Zařídila jsem, abychom se setkaly. Myslela jsem, že to bude romantické.
Když jsi mi ale sundala masku,
do náruče jsi mi teda neskočila.
Vypadalo to, že máš vztek.
Pořádný vztek.
A tak jsem zpanikařila a zalhala jsem ti. Promiň.
Jasně že jsem měla vztek.
Zlomilas mi srdce.
Fakt?
To je super.
Teda strašný. Fakt strašný.
Moc mě to mrzí.
Nechtěla jsem ti ublížit.
Teď jsem ale zpátky.
A chci být s tebou.
Někdo tam je.
Podívej. Někdo to otevřel.
Ten se třpytí.
Tohle odpovídá popisu zbraně ukradené z trezoru pana Sterlinga.
To je určitě vra…
Pozor!
Maze.
Na nováčka to bylo slušný.
Díky, pančelko.
Hej.
Proboha.
Proboha, on tě postřelil. Hej, podívej se na mě.
Jsi v pohodě?
Zůstaň tu se mnou, Evo.
Evo!
No tak, neopouštěj mě!
Vydrž. Postarám se o tebe.
Je v pohodě?
Snad jo.
Právě ji operují.
Já říkala, že je to děsivý chlap.
A že je to Jamieina gorila a lupič. A měla jsi pravdu.
Asi začnu pomáhat policii.
Takže Adrianu pustí?
No, zdá se, že jsi měla pravdu i v něčem jiném.
Adriana s nimi pracovala.
To ona Jamie a Cliveovi dávala vědět, které domy můžou vykrást.
Jo, donutili ji k tomu. Jak jsem říkala.
Kdo je náš nový podezřelý?
Máme
nového podezřelého, že jo?
Maze v tom skladu s kradenými předměty našla i tu vražednou zbraň.
A byly na ní Adrianiny otisky.
Ale no tak. Ne.
To není možné.
Proč ne? A prosím neříkej „proto“.
Proto!
Protože pokud to udělala, můžu za to já.
To já můžu za to, že není v pořádku.
No nic.
Špatných zpráv bylo dost. Přejdeme k tomu podstatnému.
Právě jsme se s detektivem…
Pohádali! Já vím, viděla jsem to.
A teď chceš vědět, jaký mám názor na váš vztah.
O nic víc ti ani nešlo, viď?
Vůbec jsi mi nechtěl pomoct.
Jen jsi potřeboval k ruce terapeutku.
Jednou v životě jsem potřebovala, abys nemyslel jen na sebe.
Abys dal přednost mně!
Máš pravdu, Lucifere.
Terapie selhala.
Já jsem selhala.
Jsi stejně sobecký a sebestředný jako…
Co tady dělá?
Jak jsem se chystal říct,
právě jsme se s detektivem rozhodli,
že si s Adrianou promluvíme znovu.
Důkazy ale směřují k ní. Věříš, že to udělala.
Ale ty ne.
Asi jsem sebestředný, ale chci ti pomoct. Všichni ti chceme pomoct.
A nevzdáme to.
Takže…
Zjistíme, co nám k tomu řekne tvá dcera?
Nic.
Už k tomu nemám co říct. Sepsala jsem všechno, co vím.
Četli jsme vaši výpověď a prošetřili jsme to.
Máme v tom ale pár děr, které bychom potřebovali zaplnit.
Tak už to konečně uzavřete.
Zabila jsem ho. Nic víc vám k tomu neřeknu.
Tím bych si nebyl tak jistý.
Řekni mi, Adriano,
po čem toužíš?
Chci
ochránit svou mámu.
Moje matka je nemocná.
Už nějakou dobu.
A ta léčba je drahá.
Proto máte finanční problémy? Owen nám o tom řekl.
Jo. Zastavila jsem svůj byt, vyčerpala všechny své úspory.
Nic mi nezbylo.
A pak jste potkala ženskou verzi Thomase Crowna.
Jamie vás oslovila, že?
Měl to být rychlý zisk.
Nikomu se nemělo nic stát.
Tak jste jí prozradila kódy k alarmům,
kde najde cennosti a kdy nebude nikdo doma.
A ruce si ušpinil Clive.
- Chtěla jsem s tím skončit. Fakt. - Vyhrožovali vám?
Řekli, že mi zabijou mámu.
Byla jsem v pasti.
Snažila jsem se z toho dostat.
A pak jsem se najednou dozvěděla, že pan Sterling změnil své plány.
Že dorazí domů dřív.
Tu noc, kdy ho měl Clive vykrást.
Zpanikařila jsem.
Proto jste Cliveovi psala? Abyste ho varovala?
Cože? Ne, volala jsem mu, ale nebral to.
Tak jsem rychle jela za ním.
Ale nestihla jsem to.
Pan Sterling Clivea nejspíš zaskočil, a tak ho Clive zabil.
Jenže on nesundával obrazy ze zdí Sterlingova domu.
Koukal na slečny, co si sundávají oblečení.
Clive byl ten večer ve Vegas.
Tvrdil, že jste mu v pátek večer napsala, že se ta akce ruší.
V pátek?
Ne, to, že se pan Sterling vrací dřív, jsem se dozvěděla až v sobotu.
Těsně předtím, než jsem tam jela.
V pátek jsem byla v kině.
Nic jsem…
Prosím, musíte mi věřit.
Jen chci ochránit svoji mámu. Všechno jsem to udělala pro ni.
Jasně. Díky.
Adrianina matka je v bezpečí. Našel jsi Lindu?
Ne. Podle všeho odešla.
Asi toho na ni bylo moc.
Asi jo. Čau.
Lopezová, cvok posedlý kontrolou, zase boduje!
Poprvý jsem tu vražednou zbraň totiž nezkoumala já,
tak jsem si řekla, že se na ni mrknu ještě jednou, a bingo.
Někdo tu zbraň otřel, lidi.
A byl na ní jen jeden Adrianin otisk.
Podezřelé.
A aby toho nebylo málo, našla jsem na tý zbrani metylakrylát.
Tuhle drogu ani neznám. To je teprve podezřelé.
To není droga.
Je to látka na té lepivé straně izolepy.
Někdo ten otisk na tu zbraň přenesl.
Takže to na ni někdo narafičil.
A ten někdo byl Clive?
To asi ne. Viděla jsem výpisy od jeho operátora. Nelhal.
Vážně dostal zprávu od Adriany, že ta akce padá.
- Ona ji poslat nemusela. - Jasně.
Kdo jí mohl vzít mobil, když byla v kině?
Doktorka by to určitě věděla, když Adrianu pořád sledovala.
Asi vím, kdo to udělal.
A to je špatné?
Jen pokud na to přišla i Linda.
Tak jo.
Owene.
Musíš se jít udat.
Nemám tušení, kdo jste ani o čem to mluvíte.
Jsem někdo, komu na Adrianě doopravdy záleží.
Ne někdo, kdo to jen předstírá a pak na ni hodí vraždu.
- Cože? - Viděla jsem, jak vycházíš z kina.
Říkala jsem si, že jsi fakt zdvořilý,
protože nechceš nikomu psát během filmu.
A ty jsi pravý opak.
Vzal jsi Adrianě mobil a napsal Cliveovi, že se ta vloupačka ruší,
abys mohl všechno shrábnout sám.
To ty jsi zabil pana Sterlinga.
Dejte mi tu zbraň, než vás zavřou do blázince.
Ne, dokud se nepřiznáš.
Myslíš, že tě nezastřelím, co?
Já to chápu.
Působím jako hodný člověk.
Jenže to já nejsem.
Byla jsem hrozná matka.
Nikdy jsem pro Adrianu nic neudělala.
Tohle je to jediné, co pro ni můžu udělat. Zachráním ji před tebou.
Tak či onak.
Lindo!
- Polož tu zbraň. - Nesmí mu to projít.
Hodil na Adrianu vraždu!
Ta ženská je cvok.
Tak to pozor, je to doktorka. Výborná doktorka.
Lindo.
Proč bych to házel na svoji přítelkyni? To já vám říkal, že je nevinná.
A taky jste vrhl podezření na Jamie,
což nás zavedlo do skladu, kde jste nastrčil tu zbraň. Chytré.
Teď ale můžeme dokázat, že Adrianin otisk byl na tu zbraň přenesen.
Zatýkám vás.
Ne.
Dokázala jsi to.
Zachránila jsi svou dceru.
Děkuji.
Poslouchejte…
Jste mi vážně povědomá. Neznáme se?
Ne, to asi ne.
Neviděly jsme se na prohlídce domu?
Jsem realitní makléřka.
Jo aha. Možná…
Možná…
Pokud si říkáte, co dělám na policejní stanici, jen jsem…
Tohle jsou mí přátelé.
Pomáhali mi s něčím
důležitým.
To je od nich hezké.
Mně pomohli taky.
Bez nich jsem mohla dopadnout fakt špatně.
To jo.
Teda, to od nich bylo hezké.
Asi bych už měla jít.
Poslyšte…
Jsem ráda, že jste v pořádku.
Díky.
Tak jo, Lucifere, máš moji plnou pozornost.
O čem se mnou chceš mluvit?
Chci mluvit jen o tobě.
Tak co? Už jsi jí řekla, že jsi její matka?
Ne. Snažím se být
ohleduplná.
Jedna moudrá žena by řekla, že to zní, jako bys to prostě odkládala.
- Hranice druhých je třeba respektovat. - Říká stalkerka.
Proč jsi jí to neřekla?
Podle mě by mě měla vyhledat sama.
Pokud mám ale být upřímná,
mám prostě strach.
Že mě nepřijme. Prostě…
Takhle spolu sice žádný vztah nemáme, ale…
Já nevím. Nedává to žádný smysl.
Ale dává.
Chceš ji poznat, být s ní.
Je to všechno, o čem jsi kdy snila, ale nedokážeš si ji pustit k tělu,
protože v hloubi duše věříš, že si nezasloužíš,
aby tě milovala.
Protože je tak dokonalá a ty…
A ty jí prostě
nejsi hodna.
To je vážně dobrý postřeh.
Možná by ses měl stát terapeutem.
To jsem neměla dělat.
Už nevypadáš, jako bys umírala.
Díky.
Víš, když tě ten chlap postřelil,
dost mě to štvalo.
Ani já jsem z toho nebyla odvařená.
Tenhle pocit jsem zažila poprvý. Bylo to divný.
A nový.
- A tak jsem dostala… - Strach?
Jo. Asi jo.
Už jsem se párkrát bála, ale tohle bylo něco
úplně jinýho.
Maze, snažíš se mi říct to, co si myslím?
Taky chci být s tebou, Evo.
Něco ti dám.
Je to
takový rodinný klenot.
Lucifer mi ho nedávno vrátil.
Odmítám se bát a díky tomuhle snad nebudu mít proč.
Je v tom nesmrtelnost mojí matky.
Takže by tě měl ochránit.
Takže budu nesmrtelná?
Snad.
Málem jsem o tebe zase přišla
a takovou bolest jsem pocítila poprvý.
Asi jsem fakt získala duši.
Pokud se ale duše projevuje takhle, už o ní nechci vědět.
Zlato, já…
Já ale nechci žít věčně.
To jako proč?
Viděla jsem, jak dopadl můj syn Kain.
A tys to viděla taky.
Smrtelnost je dar.
Díky ní si pak vážíš života.
Ty si mě teď taky vážíš víc, protože ses o mě bála.
- Takže si to nemůžu vzít. - Musíš.
Musíš.
Jasný? Jinak do toho nejdu.
- Cože? - Snažím se tě ochránit.
Ne, chráníš jen sama sebe.
Málem jsem o tebe přišla, Evo.
A to já už znovu nezvládnu.
Copak to nechápeš?
Miluju tě.
Maze, já tě taky miluju. Strašně moc.
Proto je to všechno tak děsivý.
S tím se ale prostě musíme smířit.
Já to nedokážu.
- Ale dokážeš. - Mrzí mě to.
Ne, Maze…
Maze.
Přesně tak. Držím tě.
Zdravím.
Linda, že?
Zdravím.
Ti policisté vám nepomáhali, že ne?
Pomáhala jste jim s mým případem.
Chtěla jsem vám poděkovat.
Vždyť o nic nešlo.
Nechcete jít dál?
Jasně.
Tak jo.
Jo a…
Někdo anonymně věnoval peníze klinice, kde se léčí moje máma.
Byla to fakt štědrá suma.
Tak to je báječná zpráva.
Vlastně vám chci něco říct.
Jste moje máma.
Že jo?
Jak to víš?
Když jsi adoptovaná,
zkoumáš každého, kdo se ti byť jen trochu podobá.
Každého, kdo má na to věk. A přemýšlíš, jestli to není tvůj rodič.
Takže když jsem přišla na tu prohlídku…
Napadlo mě to.
Chovaly jste se s tou paní fakt divně.
Chtěla jsem ti to říct.
Jenže jsem
nevěděla, jestli o mě budeš stát.
Myslela jsem, že bys za mnou měla přijít sama.
No…
Tak jsem tady.
Jsi tady.
Ty máš dítě?
Mám.
Chceš se s ním seznámit?
Tak jo.
Jdeme na to.
Tohle je Charlie.
Ahoj, Charlie.
Páni. No ahoj.
Ahojky.
Ahoj, Charlie.
Já jsem tvoje sestra.
Takovýhle ty budeš Bůh, viď?
Zachmuřený a znavený.
Jen jsem…
Myslel jsem, že se s radostí vrhnu na otcovo místo.
Nějak jsem ale znejistěl.
Myslím, že ti rozumím.
Máš pocit, že si to nezasloužíš.
Ne. O to nejde.
Věřím, že si to zasloužím.
Když ne já, tak kdo?
Ne, jde tu jen o to, že jsem tak dlouho pohrdal lidmi,
a teď
mezi nimi žiju strašně rád, Luci.
Konečně umím navazovat vztahy. Můj život je tady.
Získal jsem přátele. Rodinu.
Abych řekl pravdu,
nechci
nic z toho nijak měnit.
Takže zvažuješ, že to po otci nepřevezmeš?
Ne. To by bylo sobecké, Luci.
- Je to moje povinnost. - Hlavně musíš být šťastný.
- Kéž by to bylo tak jednoduché. - Třeba bude.
Pokud se najde někdo, kdo by za tebe tu zodpovědnost převzal.
Někdo, kdo je toho hoden.
- Kdo? - No přece já.
Takhle zjistíme, z jakého jsem těsta.
- Cože? - Slyšel jsi mě.
Udělám to.
Stanu se Bohem.
Překlad titulků: Veronika Kursová