‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אבא.‬
‫אתה כאן.‬
‫טוב, משכתם את תשומת לבי.‬
‫אבא…‬
‫תודה שבאת.‬
‫ראית איך הם תקפו אותי?‬
‫ותראה מה לוציפר עשה לפנים שלי.‬
‫כן, כמובן… זה באשמתי.‬
‫קדימה, אבא. תטיל עליי את כל האשמה, כרגיל.‬
‫לא, אבא. זה באשמתי.‬
‫איבדתי שליטה והקפאתי את הזמן,‬ ‫ובתור האח הבכור,‬
‫היה עליי לשלוט באחיי. אני באמת מתנצל.‬
‫לא אכפת לי מי אשם.‬
‫אני רק רוצה שהבנים שלי יסתדרו ביניהם,‬
‫ולא משנה מה קרה.‬
‫אנחנו משפחה.‬
‫בואו נתנהג בהתאם.‬
‫נקודה טובה, אבא.‬
‫בוא.‬
‫תביא חיבוק.‬
‫בוא.‬
‫אתה בוודאי מתלוצץ.‬
‫לא! בשום אופן לא!‬
‫די, סמאל.‬
‫מיכאל התחזה לי וניסה להרוס את חיי,‬
‫חטף את האישה שאני…‬
‫הוא עומד מאחורי כל הדברים הרעים שקרו לי!‬
‫טוב, הוא ואתה.‬
‫ויחסית לאחד שאמור להיות יודע־כול,‬
‫מדהים שאתה אף פעם לא רואה את זה!‬
‫וכנראה גם לא תראה.‬
‫(עכשיו?)‬
‫זה הנכד שלי?‬
‫זה ממש לא מתאים.‬
‫מה קרה הרגע?‬
‫ומי אתה?‬
‫אלוהים, את בסדר?‬ ‫כנראה קרתה רעידת אדמה מטורפת.‬
‫כן…‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫היי, חכי!‬
‫ראית את ?‬
‫לא, מצטערת.‬
‫איפה הוא?‬
‫כן!‬
‫בגדול!‬
‫כן!‬
‫היי.‬
‫בלשית! איפה היית?‬
‫כן… אפשר לדבר איתך רגע?‬
‫בהחלט.‬
‫היי, אז…‬
‫מה קרה בתחנת המשטרה?‬
‫כשדיברנו, ו…‬
‫עמדת להגיד…‬
‫או לפחות חשבתי…‬
‫ידעתי מה אתה עומד להגיד,‬ ‫ואז מצמצתי, ו…‬
‫פתאום לא היית שם.‬
‫בלשית, אני מצטער.‬
‫הייתי מוכרח להסתלק.‬ ‫לא יכולתי לעמוד בזה יותר.‬
‫״לעמוד בזה״?‬
‫אנשים. שאומרים לי מה לעשות.‬
‫בייחוד…‬ ‫-אני?‬
‫לא!‬
‫לא, בלשית! סליחה, אני…‬
‫זה בסדר.‬
‫אני כנראה…‬
‫הרחקתי אותך יותר מדי,‬ ‫וזה לא היה הוגן מצדי, ו…‬
‫אני מבינה למה ברחת.‬
‫זאת לא הסיבה שברחתי.‬ ‫-אני מבינה.‬
‫באמת.‬
‫אתה יודע, נראה לי ש…‬
‫אולי אתן לך קצת זמן,‬
‫ו…‬
‫כשתהיה מוכן,‬
‫אהיה מוכנה להקשיב.‬
‫טוב?‬
‫כן.‬
‫אתה באמת כאן.‬
‫אולי אני לא צריכה להיות מופתעת.‬ ‫פגשתי את חווה,‬
‫ואת אלת הבריאה.‬
‫אפילו חשבתי שפגשתי אותך פעם.‬
‫ובכל זאת…‬
‫כן… בחיים לא אתרגל לזה.‬
‫געי באצבע כמה שאת רוצה.‬
‫כי אני אסיר תודה לך לנצח‬
‫על הנכד היפהפה הזה.‬
‫מי התינוק הכי חמוד?‬
‫כן, זה אתה!‬
‫נכון!‬
‫התינוק המלאך שלי‬ ‫הוא טכנית הנכד של אלוהים.‬
‫משהו לשתות?‬
‫מים? יין?‬
‫הכול אותו דבר מבחינתך?‬
‫אביא לך כמה אופציות.‬
‫אבי, אני מוכרח לומר לך שלוציפר צדק.‬
‫מיכאל עשה בלגן גדול עלי אדמות,‬
‫ואני חושש שהוא לא סיים. הוא זומם משהו.‬
‫היומיום אינו חשוב, בני.‬
‫זה חשוב.‬
‫משפחה זה חשוב.‬ ‫-כן.‬
‫אני מסכים.‬
‫וזה…‬
‫על זה רציתי לדבר איתך.‬
‫על צ׳רלי, ו…‬
‫אבי, הוא…‬
‫מקסים?‬
‫כן, בני.‬
‫מהפה של אלוהים לאוזניים שלך.‬
‫כן, אבל אבי…‬
‫אתה יודע מה? כשאני כאן…‬
‫זה נותן לי רעיון.‬
‫כן?‬
‫אני חושב שאני יודע‬ ‫בדיוק מה המשפחה הזאת צריכה.‬
‫דן, באמת כדאי שתישאר בבית.‬
‫צא לחופשה.‬
‫לגלות את האמת על לוציפר… זה לא מעט.‬
‫הייתי שם.‬
‫כנראה התמודדת עם זה טוב ממני.‬ ‫או שגם את ירית בו?‬
‫לא, אבל כמעט הרעלתי אותו בעזרת כומר רשע.‬
‫אני באמת לא יודע אם את מתבדחת.‬
‫צא לחופשה, דן.‬
‫אני רק רוצה לעבוד.‬
‫את יודעת?‬
‫זו את שנחטפת. צאי את לחופשה!‬
‫טושה.‬
‫מה שלומך, דרך אגב?‬
‫שמתי לב שלוציפר לא פה.‬
‫נתקלנו במהמורה, ו…‬
‫הוא מתמודד עם כמה דברים.‬
‫אולי האצתי בו קצת, אז…‬
‫אני נותנת לו מרחב. אבל…‬
‫הוא ימצא פתרון.‬ ‫אנחנו מספיק חזקים בשביל לעמוד בזה.‬
‫טוב… לפחות אלה בחופשה.‬
‫כן.‬
‫היי, אלה.‬
‫לפני שתתחילו,‬
‫לא. אני לא חוזרת הביתה.‬ ‫אני צריכה להתרכז בחקירה.‬
‫טוב.‬
‫באמת?‬
‫הכנתי חמישה טיעונים מוצקים.‬
‫רוצים לשמוע? אני…‬ ‫-לא, אנחנו בסדר.‬
‫כן.‬ ‫-מה יש לנו?‬
‫הקורבן היה כריס פיטרסון.‬
‫נראה שסיבת המוות היא חבטה מחפץ קהה.‬
‫אני חושבת שהראש שלו נחבט בבטון,‬
‫אבל קצת קשה לדעת,‬
‫בגלל הגוף הצלוי שלו.‬
‫אולי מישהו ניסה לשרוף את הגומה,‬
‫וכריס בא וניסה לעצור בעדו?‬
‫כן, הגומה הייתה רטובה מבנזין.‬
‫מישהו ניסה לשרוף את כל ״הממלכה״.‬
‫למזלו של הבעלים,‬ ‫הבטון מנע את התפשטות הלהבות, אבל…‬
‫מי זה היה? אחד העובדים?‬
‫לא. זה עסק בבעלות משפחתית,‬
‫אז האבא והילדים עובדים פה‬ ‫ומנהלים את המקום,‬
‫וזה היה הבן הצעיר.‬
‫יש עדים?‬
‫לא, אבל שלושת הילדים היו פה.‬ ‫עבדו עד מאוחר.‬
‫אבל הם טוענים שלא ראו מאבק‬ ‫ולא שמעו ויכוח.‬
‫הם רק ראו את האש, רצו לכאן,‬
‫ומצאו את…‬
‫גופתו החרוכה של אחיהם.‬
‫טוב, בואו נדבר איתם ונברר‬ ‫אם אחד מהם רצה שהאח ימות.‬
‫הקדמתי אתכם. אני יודעת בדיוק‬ ‫איך למצוא את הרוצח.‬
‫כן?‬ ‫-בטח.‬
‫אתם רק צריכים להכיר אותי לכל החשודים,‬
‫וזה שיהיה הכי מושך בעיניי…‬
‫באם! זה הרוצח.‬
‫אלה…‬
‫היי, השלמתי עם זה.‬
‫אם כבר אני בוחרת גרוע,‬ ‫למה לא לנצל את זה לטובת הכלל?‬
‫מה תגיד לה?‬
‫משהו רומנטי?‬
‫אני מכיר את ההבעה הזאת שלך.‬
‫טוב, כבר לא.‬
‫מה אכפת לך?‬
‫למה לשאול בכלל?‬
‫אתה יודע־כול. אתה כבר יודע את התשובה, לא?‬
‫אינטואיציה של אבא.‬
‫קח מפה את עצמך ואת האינטואיציה שלך.‬
‫בעצם… לא.‬
‫למה אתה עדיין כאן?‬
‫היקום לא יקרוס בגלל שאתה‬ ‫והכוחות שלך נמצאים עלי אדמות?‬
‫זה בסדר.‬
‫כן? טוב, כמו תמיד, תודה שהבהרת.‬
‫ועכשיו, ברשותך…‬
‫באתי לבקש ממך משהו.‬
‫נו, תגיד.‬
‫אני רוצה שתצטרף אליי.‬
‫לארוחה משפחתית.‬
‫כן?‬
‫לא.‬
‫סירוב. סירוב מוחלט.‬
‫בני…‬
‫אני לא רוצה לעזוב את העולם‬ ‫לפני שכולנו נדבר.‬
‫טוב, אז תיהנה לבלות את הנצח כאן,‬
‫כי אין שום סיכוי‬
‫שאשתתף במשהו מגוחך ומייסר‬ ‫כמו ארוחה משפחתית.‬
‫כבר ריציתי את העונש שלי בגיהינום.‬
‫זוכר?‬
‫בוקר טוב.‬
‫לוציפר.‬
‫חשבתי שאתה צריך מרחב.‬ ‫-לא, אין צורך.‬
‫אני במקום בו אני צריך להיות.‬ ‫אז… איפה המשפחה?‬
‫האחים שם. אבל איך ידעת…?‬
‫ברור שאחד מהם הוא הרוצח.‬
‫הוא לא יודע מה קרה אפילו.‬
‫לא, הוא בטח רק…‬
‫עושה השלכה למה שמעסיק אותו כרגע.‬
‫עושה השלכה למה שמעסיק אותו כרגע!‬ ‫-וזה דבר טוב?‬
‫הוא חושב שמדובר במשפחה.‬
‫חשבתי שהוא כועס בגלל שלחצתי עליו,‬
‫אבל לא. הוא…‬
‫הוא כועס על המשפחה שלו.‬
‫כמובן!‬
‫הייתי צריך להישאר בבית.‬
‫אבא שלנו הקים את ״הממלכה״.‬
‫כל בני המשפחה מופקדים על ניהול המקום.‬
‫אבל כריס…‬
‫הוא מעולם לא התרגל לתפקיד שלו.‬
‫למעשה, הוא עזב לפני כמה שנים,‬
‫והלך לעבוד לבדו.‬
‫אז את אומרת ש…‬
‫הבן הסורר התמרד במשפחה‬ ‫כדי למצוא את דרכו בעצמו,‬
‫ואז רצחתם אותו.‬
‫מה?! אנחנו…‬
‫לא היינו עושים דבר כזה.‬ ‫נשארנו קרובים, למרות שכריס עזב.‬
‫ותראה, הוא מת בניסיון להגן עליה. הוא…‬
‫הוא מת כגיבור.‬
‫ידוע לכם על מישהו‬ ‫שהיה רוצה לשרוף את המקום?‬
‫כן. חואן פרז.‬
‫ומי זה חואן?‬
‫הוא הבעלים של ״הול אין חואן״.‬
‫הבנת את הבדיחה?‬
‫סליחה, מה אמרת?‬
‫זה מיני־גולף אחר, כמה רחובות מכאן.‬
‫יש בינינו יריבות כבר שנים,‬ ‫אבל לאחרונה, היא החריפה מאוד.‬
‫אנחנו תמיד מותחים אחד את השני.‬
‫הוא גנב מאיתנו כדורים,‬
‫ואנחנו סידרנו מחדש את הפסלים שלו‬ ‫בתנוחות גסות.‬
‫אם אתה מעריך את זה, אתה תאהב את מה שעשיתי‬ ‫לאבירים בגומה השנייה שלכם,‬
‫ול״גומה השנייה״ שלהם.‬
‫כן, אבל מלחמת מתיחות היא לא מניע לרצח.‬
‫המצב הסלים לאחרונה.‬
‫בשבוע שעבר,‬ ‫חואן ריסס את זה על הטירה שלנו.‬
‫״אשמיד אתכם״.‬
‫ידוע בוודאות שהוא עשה את זה?‬
‫הוא חתם.‬
‫טוב. אני מציעה שנתחיל בזה.‬
‫- ״הול אין חואן״ -‬
‫אני דווקא שמחה שאתה חושב‬ ‫שהמשפחה עשתה את זה.‬
‫זה מנחם.‬
‫ואם תרצה פעם לדבר על העניינים במשפחה שלך,‬
‫אני כאן בשבילך.‬
‫אבל בלי לחץ. ממש.‬
‫חואן פרז?‬
‫כן?‬ ‫-משטרת אל־איי.‬
‫משהו יושב לך על המצפון, חואן?‬
‫רצינו לדבר איתך על הרצח של כריס פיטרסון.‬
‫כריס מת?‬
‫אתם בטח לא חושבים ש…‬
‫טוב, נראה שאתם כן.‬
‫תראו, בחיים לא הייתי…‬
‫ברחת מהשוטרים.‬
‫חשבתי שאתם עוצרים אותי בגלל ה־ZX3!‬
‫זה…‬ ‫-חומר כימי אסור מתחום מרוצי הרחוב.‬
‫יש לו גם שימושים מפתיעים אחרים.‬ ‫אנחנו יודעים.‬
‫אז הוספת לרכבי הקארטינג ZX3?‬
‫כן. המהירים ביותר במדינה.‬
‫הילדים מתים על זה, אז…‬
‫אבל אם העסק שלך מצליח,‬
‫למה שתאיים להשמיד את ״הממלכה״?‬
‫בגלל שהם חושבים שהם טובים מאיתנו.‬ ‫מביטים עלינו מטירת הפאר שלהם. שיהיה…‬
‫תראו, עם הרכבים הסופר־מהירים שלי,‬
‫אולם המשחקים החדש שלי, והיי…‬
‫אתה חייב לשחק בזירת הקרב המשפחתית.‬ ‫-האמנם?‬
‫לא תודה. יש לך אליבי לאמש בשעה 22:00?‬
‫כן, חטפתי בראש מילדים‬ ‫בזירת הלייזר־טאג החדשה שלי,‬
‫ששכחתי בטעות לספר עליה.‬
‫רואים? היריבות תמה.‬
‫זה מה שאמרתי לכריס‬ ‫כשהוא בא הנה לחפש עבודה.‬
‫כריס רצה לעבוד כאן?‬
‫כן, אבל לא הייתי מעסיק בן פיטרסון.‬
‫חשבתי שכריס בטח מרגל.‬
‫תודה, חואן.‬
‫מוזר שהמשפחה לא ציינה את זה.‬
‫זה בכלל לא מוזר, כי הם רצחו אותו.‬
‫כן, אבל אם הוא עזב את העסק המשפחתי,‬ ‫למה שירצה לעבוד כאן?‬
‫מיני־גולף זה כל מה שכריס הכיר.‬
‫עבודה רדפה עבודה.‬ ‫נדל״ן, לימודי כירופרקטיקה…‬
‫החבר שלי פשוט…‬
‫לא יכל לוותר על אהבת המשחק.‬
‫עדיין מדובר על מיני־גולף, נכון?‬
‫אני יודעת שזה נשמע מטופש.‬
‫גם אני מעולם לא הבנתי את זה.‬
‫אבל כמה שלא ניסה,‬ ‫הוא לא הצליח להתרחק מזה.‬
‫אם כריס רצה כל כך לעבוד במיני־גולף,‬
‫למה הוא לא חזר ל״ממלכה״ ודי?‬
‫מפני שהמשפחה שלו הייתה ערימת זבל כושלת‬ ‫שמיררה את חייו?‬
‫אני מתנצלת בשם השותף שלי.‬ ‫-לא.‬
‫הוא צודק.‬
‫הם איומים.‬
‫סליחה, בני המשפחה אמרו‬ ‫שהם היו קרובים לכריס.‬
‫הם הסיבה שהוא עזב מלכתחילה.‬
‫כריס לא סבל אותם.‬
‫הבנתי.‬
‫ידעת שכריס רצה לעבוד ב״הול אין חואן״?‬
‫לא, לא ידעתי.‬
‫אבל זה הגיוני.‬
‫הוא לא היה חוזר ל״ממלכה״. הוא היה מעדיף…‬ ‫-לשרוף אותה.‬
‫זה מה שניסיתי לעשות לעיר הכסופה.‬ ‫לא שאני משווה בין השתיים.‬
‫יש שם פחות טחנות רוח.‬
‫כן… סלחי לנו.‬
‫לוציפר, ייתכן שצדקת.‬ ‫אולי זה בכל זאת מישהו מהמשפחה.‬
‫כמובן.‬
‫שלום, מזיקין.‬
‫חיכיתי לך.‬
‫הכנתי את המשקה האהוב עלייך.‬ ‫-זה לא המשקה האהוב עליי.‬
‫נראה.‬
‫זה…‬
‫בסדר.‬
‫איפה כולם?‬
‫שלחתי את מיכאל להביא כמהין מפירנצה,‬
‫לינדה בטיול עם צ׳רלי,‬
‫ואמנדיאל בסידורים פרטיים.‬
‫אז רק את ואני כאן.‬
‫את יכולה לבקש את מה שבאת לבקש.‬
‫אני רוצה שתיתן לי נשמה.‬
‫בבקשה.‬
‫מדוע את רוצה נשמה?‬
‫מפני שלכולם יש כזאת, חוץ ממני.‬
‫לכן אני לא יכולה…‬
‫ליצור חיבור.‬
‫לכן אני בודדה כל כך.‬
‫מזיקין…‬
‫את מושלמת כמו שאת.‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫זה אומר שאני לא יכול לעזור לך.‬
‫לא יכול?‬
‫או לא רוצה?‬
‫גם עכשיו אתה חושב שאני מושלמת?‬
‫את… את.‬
‫לא הייתי משנה את זה.‬
‫אתה יודע מה אני חושבת?‬
‫אני חושבת שפישלת כשבראת את השדים.‬
‫כשבראת אותי.‬
‫אני חושבת שטעית.‬
‫ואתה לא רוצה להודות בזה.‬
‫לא.‬
‫מה אתה עושה פה, אחי?‬
‫מפענח חקירה חשובה מאוד.‬
‫רצח במיני־גולף. מרעיש עולמות.‬
‫אבא כאן, לוסי.‬
‫עלי אדמות.‬
‫שמעת שאמרתי ״מיני־גולף״, נכון?‬
‫הוא רוצה להיפגש איתנו.‬
‫לדבר איתנו. סוף סוף נקבל ממנו תשובות.‬
‫אם לשפוט לפי השיחות שניהלנו בינתיים,‬ ‫אין סיכוי.‬
‫הוא בקושי אמר לנו מילה כל חיינו, אחי,‬
‫ופתאום הוא רוצה להשלים פערים?‬
‫מה הלאה?‬
‫משחקי כדור בפארק? נדנדות?‬
‫אולי תפסיק עם השטויות?‬
‫אני מעדיף לראות בזה מחווה, לוסי.‬
‫לדעתי, כדאי לנו לשקול את זה ברצינות.‬
‫אחי…‬
‫השתחררת כל כך יפה משליטתו של אבא היקר.‬
‫הפכת לאדם עצמאי.‬
‫אבל טפיחה אבהית אחת על השכם,‬
‫ואתה חוזר להיות משרתו הצייתן, מה?‬
‫משרת?‬
‫תראו מי שמדבר!‬
‫אבא מופיע לדקה אחת, לוסי, דקה אחת,‬
‫ואתה ישר חוזר להיות ילד מפונק,‬
‫שרוקע ורוטן!‬
‫לא רטנתי! ו… תראה מה עשית.‬
‫שמע, לוסי. אני…‬
‫אני יודע שאבא היה קצת…‬
‫אדיש בעבר, מרוחק…‬
‫בסדר, הוא היה ממש חמור.‬
‫אבל הוא אבא שלנו, לוסי.‬
‫כן.‬
‫אבינו הגדול, הכול־יכול,‬
‫שלעולם לא יודה שהוא לא מושלם.‬
‫נחש מה, אחי?‬
‫מצדי שינשק את התחת הפגום והמנודה שלי!‬
‫לוסי.‬
‫כן…‬
‫כמה נקי פה.‬
‫טוב, אני…‬
‫מחכה לתוצאות מהמעבדה,‬
‫אז חשבתי לעשות קצת תחזוקה.‬
‫המבחנות נקיות, אז… אתה יודע מה זה אומר.‬
‫מה?‬
‫נעבור לפיפטות!‬
‫כן, גם אני שוקע בעבודה כשקשה לי עם משהו.‬
‫אני בסדר.‬
‫אלה, כולנו לא ציפינו לזה.‬
‫פיט שיטה בכולנו.‬
‫גם בי.‬
‫כן, אתה צודק.‬
‫אחרי הכול, גם אתה שכבת איתו.‬
‫אז זה קצת שונה. נכון?‬
‫כן.‬
‫תקשיבי, לא אעמיד פנים‬ ‫שאני יודע איך את מרגישה,‬
‫אבל עברתי חוויה שבה מישהו שחשבתי שהכרתי‬ ‫לא היה…‬
‫מי שחשבתי שהוא.‬
‫זה לא כמו רוצח סדרתי בסתר.‬
‫כך היית חושבת.‬
‫הפואנטה היא ש…‬
‫אנשים רבים עוטים מסכות, אלה. הם…‬
‫מסתירים את מי שהם באמת.‬
‫אבל לא את.‬
‫את יוצאת לעולם עם לב פתוח.‬
‫החיסרון הוא שאת נפגעת בקלות.‬
‫כמה נכון.‬
‫אבל היתרון הוא‬
‫שאת מוסיפה המון אהבה לעולם, אלה.‬
‫אל תיתני לזה לשנות את זה.‬
‫לשנות אותך.‬
‫אנחנו צריכים עוד אנשים כמוך בעולם, אלה.‬
‫לא פחות.‬
‫לוציפר.‬
‫טוב, תאוריה חדשה.‬
‫חכי עם זה.‬
‫קח. זה טיפונת ימינה…‬
‫כן, מה אמרת?‬
‫טוב. הבן הסורר, כריס,‬ ‫ניסה לשרוף את ״הממלכה״.‬
‫אחד מאחיו, לפחות, תפס אותו על חם,‬
‫כנראה התפתחה מריבה סביב זה,‬
‫וכריס נהרג.‬
‫מסכן. רק רצה לפתוח דף חדש,‬
‫ומצא את עצמו מושלך לגיהינום…‬
‫אני מניח.‬
‫עם אובססיה כזאת למיני־גולף,‬ ‫בטח היו לו בעיות.‬
‫כן.‬
‫אז נניח שכריס היה אתה.‬
‫אז הרוצח היה… מי?‬
‫מיכאל?‬
‫בלשית, למה את מערבת בזה את אחי?‬
‫טוב, בגלל שיש לכם בעיות במשפחה,‬
‫ובמקום להילחם בזה,‬ ‫חשבתי להשתמש בזה כדי לעזור לך.‬
‫אתה יודע, כדי לעזור לנו…‬
‫לפענח את החקירה.‬
‫טוב, אם את מתעקשת.‬
‫יופי. בוא נמצא את מיכאל שלנו.‬
‫טוב.‬
‫הייתה לך טינה כלפי כריס?‬
‫לא. מה פתאום.‬
‫כולנו אהבנו אותו.‬
‫היינו משפחה גדולה ו…‬ ‫-מאושרת.‬
‫אין דבר כזה.‬
‫השקר הזה לבדו הוא עילה למעצר.‬
‫זה לא מה ששמענו.‬
‫באמת?‬
‫ממי?‬
‫מלארי? אלא מי.‬
‫טד אמר לכם שיש לי בעיה עם אפריל?‬
‫שניהם שקרנים.‬
‫לא הספיקו המניפולציות שעשיתם לאחיכם המסכן,‬
‫הייתם חייבים גם להרוס לו את החיים?‬
‫להרוס לו את החיים?‬
‫להרוג.‬
‫להרוג לו. את החיים.‬
‫לא היה לי שום קשר לזה.‬
‫לא.‬
‫אני נשבעת.‬
‫אז שלושתכם טוענים שעבדתם בליל הרצח.‬
‫אז מה עשית?‬
‫תחזוקה. של מכונות המשחק.‬
‫עדכנתי את הספרים.‬
‫ניקיתי את האסלות.‬
‫והאחים האחרים יאשרו את זה?‬
‫בטח.‬
‫טוב, לא בטוח שטד יאשר.‬
‫הוא יצא לכמה זמן.‬
‫לא הייתי שם כל הלילה.‬
‫יצאתי לחניון,‬
‫כדי להתמזמז עם החברה החדשה שלי.‬
‫ראיתם את טד?‬
‫מי תרצה אותו?‬
‫אלא אם כן הוא שילם לה.‬
‫לא שילמתי!‬
‫תדברו עם אפריל.‬
‫היא נעלמה לכמה זמן.‬
‫היא הייתה… ״בשירותים״.‬
‫עישנתי מריחואנה. בסדר?‬ ‫רק ככה אני יכולה להתמודד עם האחים שלי.‬
‫אפשר להבין.‬
‫מה, אפריל באה הנה והתבכיינה?‬
‫אתם יודעים, לארי תמיד קינא בכריס.‬
‫אם אחד מהם עשה את זה, זה היה הוא.‬
‫קינא.‬
‫נראה שמצאנו את מייקל שלנו.‬
‫הוא מזכיר לי יותר את אמנדיאל.‬
‫אלא אם כן הוא מיכאל שמעמיד פני אמנדיאל.‬
‫מיכאל לא מעמיד פנים שהוא אמנדיאל.‬ ‫הם לא דומים בכלל.‬
‫לא, התכוונתי…‬
‫לא חשוב.‬
‫סליחה, בלשית. אני צריך רגע לבדי.‬
‫סלח לנו.‬
‫לוציפר, אני…‬
‫תקשיב… ואם הם כולם מיכאלים?‬
‫תראה כמה מהר הם הסתכסכו ביניהם.‬
‫ייתכן.‬
‫ואם הם יתנצלו בפניך?‬
‫בפניי?‬
‫כלומר, בפני כריס.‬
‫אני לא מבין. מה הטעם להתנצל בפני גופה?‬
‫בלשית.‬ ‫-כן.‬
‫אני פיטר פיטרסון, ואני…‬
‫…בעל השם הכי טוב שיש.‬
‫אני אבא של…‬
‫כריס פיטרסון, כן.‬
‫אני משתתפת בצערך.‬
‫תודה. אבל חוששני שאתם‬ ‫מתמקדים בחשודים הלא־נכונים.‬
‫כן…‬
‫טוב, עם כל הכבוד…‬
‫אני הרגתי את הבן שלי,‬
‫ולא אתן שילדיי האחרים יסבלו‬
‫בגלל הטעויות שלי.‬
‫ביקרתי ב״ממלכה״ אמש.‬
‫ראיתי את כריס לוקח מכל בנזין מהמחסן.‬
‫ניסיתי לעצור בעדו, כמובן,‬
‫אבל נאבקנו, ו…‬
‫זו הייתה תאונה, אבל…‬
‫הרגתי את בני.‬
‫אני מבינה.‬
‫תודה לך על זה.‬
‫גבה ממנו הצהרה, בבקשה.‬
‫תכף אגש אליכם.‬ ‫-טוב. אני…‬
‫לוציפר.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, בלשית.‬
‫את יודעת, היה נהדר לשמוע את הווידוי הזה.‬
‫זה בדיוק מה שחיפשתי.‬
‫אני חושב שאני יודע בדיוק‬ ‫מה אני צריך לעשות.‬
‫אני מצטער, אבי,‬
‫אבל אנחנו לא צריכים להיות מופתעים.‬
‫כלומר…‬
‫לוציפר לא מספיק בוגר.‬
‫סליחה שאיחרתי!‬
‫הבאתי סופלה.‬
‫תפוח היטב, כמו שאתה אוהב.‬
‫אני שמח שבאת, בני.‬
‫גם אני.‬
‫מניסיוני, באירועים משפחתיים,‬
‫טוב להתחיל עם שני בקבוקים.‬
‫טוב. אני זזה.‬
‫לא תשבי איתנו, לינדה?‬
‫טוב…‬
‫זאת ארוחה של המשפחה,‬
‫ואני…‬
‫לא.‬
‫את אמו של הנכד שלי.‬
‫ודאי שאת בת משפחה.‬
‫היית ככה קרובה!‬
‫אני יודעת.‬
‫הריח נהדר, אבא.‬
‫אתה תמיד אלוהי, אבל התעלית על עצמך.‬
‫לא שכחת משהו?‬
‫לא נברך על המזון?‬
‫אני… אברך?‬
‫טוב.‬
‫אני רוצה להודות לאלוהים על…‬
‫אני רגילה שאתה שם, למעלה.‬
‫תודה לך, אלוהים,‬
‫על המזון הזה,‬
‫ועל החברה, ו…‬
‫האוקיינוסים.‬
‫והמפיות,‬
‫והנעליים,‬
‫והחיים…‬
‫זה מספיק, דוקטור.‬
‫תודה. אמן.‬
‫זה היה יפהפה, לינדה.‬
‫תודה.‬
‫הודיתי לאלוהים על המפיות.‬
‫אצלי זה היה יוצא הרבה יותר גרוע.‬ ‫-טוב.‬
‫ובכן…‬
‫בואו נאכל.‬
‫כמה נהדר.‬
‫ארוחה נפלאה, עם בני המשפחה…‬
‫אלוהים!‬
‫כלומר… אתה.‬
‫כלומר…‬
‫זה… ממש טעים.‬
‫כמעט…‬
‫שמיימי?‬
‫הסוד הוא הכמות הנכונה של רוזמרין.‬
‫מגיעה לך מחמאה, מיכאל.‬
‫בהתחלה, העובדה שניצלת את פחדיו‬ ‫של אמנדיאל סביב העובדה שצ׳רלי בן תמותה‬
‫נראתה לי כמו מהלך מסריח.‬
‫וגם התחזית לי, הרסת את חיי,‬
‫שכנעת חבר לירות בי,‬
‫וחטפת את החברה שלי…‬
‫ממש מנוול מצדך.‬
‫שום דבר מזה לא נשמע כמו מחמאה.‬
‫התחלתי לחשוב שאולי אתה זומם משהו:‬
‫לעשות כזה בלגן‬ ‫שאלוהים בכבודו ובעצמו ייאלץ לבוא הנה,‬
‫כולנו נעבור רגרסיה בנוכחות אבא,‬
‫אמנדיאל האצילי ייקח עליו את האשמה,‬
‫לוציפר המרדן יעזוב בכעס, ואתה…‬
‫תיראה כמו הבן המושלם.‬
‫אבל עכשיו אני מבין שזה היה רק בשביל‬ ‫שכל המשפחה תיפגש לארוחת ערב.‬
‫תעביר את העוף.‬
‫אני יודע מה אתה מנסה לעשות,‬ ‫אבל לא אתן לך להרוס את זה, סמאל.‬
‫בסדר, ״מייקאל״.‬
‫״מיכאל״!‬ ‫-אה, כן?‬
‫אנחנו תאומים, אחרי הכול.‬
‫נראה לי שאבא רצה שהשמות שלנו יתחרזו. אבא?‬
‫זה באמת נשמע לי טוב.‬
‫סמאל, ״מייקאל״…‬
‫אבל אתם חשבתם אחרת.‬
‫אני שמח ששכנעת אותי לבוא, אחי.‬
‫כמו שאמרת, זה שווה,‬ ‫גם אם אבא התנהג כמו חמור.‬
‫זה…‬
‫זה לא באמת מה שאמרתי.‬
‫הזדהיתי עם אחי הקטן, אבא,‬
‫וניסיתי לשכנע אותו לבוא לארוחת הערב.‬
‫זה בסדר, בני.‬
‫באמת?‬
‫והוא היה בסדר?‬
‫תחשוב מה עבר על אמנדיאל‬ ‫בשנים האחרונות.‬
‫כמה התייסר כשחשב שעשה הרע בעיניך.‬
‫הוא איבד את כנפיו, את כל תחושת הזהות שלו…‬
‫זה קצת דרמטי.‬
‫ובסוף גילה…‬
‫שהוא עשה את כל זה לעצמו!‬
‫לא יכולת פשוט לספר לנו שככה זה עובד,‬
‫במקום לתת לבנך המועדף‬ ‫לחשוב שהוא נענש באכזריות?‬
‫שהוא כישלון?‬
‫לוסי, בחייך.‬
‫לא, אל תדאג, אחי.‬
‫כולנו מתייסרים.‬
‫הכול בשם דרכיו הנסתרות של אבינו.‬
‫למשל, אבא…‬
‫אתה מתכוון לספר לנו אי־פעם למה הגיהינום‬
‫כבר לא זקוק לשומר?‬
‫יש לי סיבה טובה.‬
‫זו סיבה טובה!‬
‫זה מסביר הכול.‬
‫כמו תמיד, ברור כשמש. תודה, אבא.‬
‫על מה אתה בכלל מתלונן, לוציפר?‬
‫קיבלת ממלכה שלמה משלך‬ ‫כפרס על התנהגות רעה.‬
‫ככה אתה רואה את זה?‬
‫להיאלץ לייסר נשמות במשך מאות אלפי שנים‬ ‫זה פרס?‬
‫כן, הייתי מלך הגיהינום,‬
‫אבל עדיין הייתי בגיהינום.‬
‫אם זאת לא ״אליה וקוץ בה״,‬ ‫אני לא יודע מה כן.‬
‫אין לך מושג איך זה היה.‬
‫אילו חיים קלים היו לך.‬
‫קלים?‬
‫ביליתי את כל חיי בגיהינום הכי גרוע שיש.‬
‫לוסי, מיכאל… בחייכם.‬
‫מה יכול להיות גרוע מזה?‬
‫לחיות עם הפרצוף שלך!‬
‫נחש מה?‬
‫כשאחיך התאום הוא ״מביא האור״,‬
‫אין לך ברירה אלא לחיות בצללים.‬
‫קיבלנו את אותם הקלפים, את אותם הפנים,‬
‫את אותן כתפיים מזורגגות,‬
‫אבל אתה סוחב איתך כ״כ הרבה מטענים‬ ‫שהם פיתחו אישיות משל עצמם.‬
‫לא, הכול בסדר אצלו. שלא תטעו.‬
‫אתה האשם היחיד במי שאתה.‬
‫לוסי!‬
‫אני מאשים אותך ועוד איך.‬
‫מיכאל!‬ ‫-ודאי שאתה מאשים, חתיכת קטנוני…‬
‫ילדים!‬
‫והנה הוא.‬
‫הזעם התנ״כי.‬
‫חשבתי שאולי איבדת את זה.‬
‫רק רציתי ארוחה משפחתית נחמדה.‬
‫נראה שזו הייתה בקשה מוגזמת.‬
‫עוף!‬
‫הבנתי.‬
‫הבנתי. זה מה שאתה הכי אוהב!‬
‫זאת הסיבה שלכל דבר יש טעם של עוף.‬
‫סלחו לי, פשוט נורא לא נוח לי.‬
‫לא, לינדה. סלחו לנו.‬
‫שנאלצת לחוות משהו כזה.‬
‫המשפחה הכי לא־מתפקדת בכל הזמנים.‬
‫לא.‬
‫בעצם, זה…‬
‫נפלא כמה שזה נורמלי.‬
‫טוב, חוץ מהגשם.‬
‫לא, אתם פשוט…‬
‫שלושה בנים שרוצים אהבה מאבא שלהם,‬
‫ומרגישים שהם לא מקבלים אותה.‬
‫אני לא רוצה אהבה מאבא.‬
‫אני רק רוצה שהוא יודה שהוא אבא גרוע.‬
‫אם כי…‬
‫אולי זה חלק מהעובדה שהוא אבא גרוע.‬
‫כל הכבוד, דוקטור. מבריקה כתמיד.‬
‫לא בדיוק לזה התכוונתי.‬
‫כרגיל…‬ ‫-זה לא הוגן מצדך.‬
‫בחייך, אחי.‬
‫היית נותן לצ׳רלי יחס כמו שקיבלנו מאבא?‬
‫אני…‬ ‫-תענה בכנות.‬
‫אנא.‬
‫צר לי, אבא, אבל אני מקווה שלא.‬
‫והיית עושה כל דבר למען הבן שלך,‬
‫לא?‬
‫כן.‬
‫מיכאל ואני חלוקים בדרך כלל,‬
‫אבל המכנה המשותף היחיד של כולנו‬ ‫הוא אתה, אבא,‬
‫וכמה שדפקת אותנו.‬
‫אם כל התפוחים רקובים…‬
‫אולי הבעיה היא בעץ.‬
‫צר לי שזו דעתך.‬
‫רק רציתי לתת לך את הכוח,‬
‫ולכל ילדיי,‬
‫לקבל החלטות בעצמכם.‬
‫זו הסיבה שתמיד היית מסתורי כל כך?‬
‫לפני שתענה בתשובה מסתורית,‬
‫הייתי רוצה דווקא‬
‫לשאול אותך שאלה פשוטה אחת,‬
‫ולקבל תשובה פשוטה אחת.‬
‫וידוי, אם תרצה.‬
‫אבא, אתה לא חייב לעשות את זה.‬
‫מה השאלה שלך, סמאל?‬
‫אבא,‬
‫אתה אוהב אותנו?‬
‫אם עליי לומר זאת לכם,‬
‫זה סימן שבאמת נכשלתי.‬
‫״לא״, אם כן.‬
‫זה לא מה שהוא אמר.‬ ‫-הוא גם לא אמר ״כן״, נכון?‬
‫כשאני לא רוצה לשקר, אני לא עונה לשאלה.‬
‫למדתי את זה ממך, אבא.‬
‫אתה יודע, זה מצחיק.‬
‫חשבתי שהרגע הזה ייתן לי קתרזיס,‬
‫אבל הוא רק גרם לי להבין אמת אחת פשוטה:‬
‫אתה לעולם לא תאהב אותנו,‬
‫מפני שאתה לא מסוגל לאהוב.‬
‫וזה פשוט עצוב.‬
‫לכולנו.‬
‫עוד יין?‬
‫שלום, גבירותיי.‬
‫איזו תעלומה חדשה ומסעירה נחקור היום?‬
‫״הול אין חואן״?‬
‫אני לא מבין. פיטרסון הודה.‬
‫כן… הווידוי שלא לא מסתדר.‬
‫מצאנו שרידים של ZX3‬ ‫בדלק ששרף את ״הממלכה״.‬
‫אז מי ששרף את ״הממלכה״‬ ‫השתמש בדלק מ״הול אין חואן״.‬
‫כן, אבל פיטרסון אמר שראה את בנו‬ ‫לוקח דלק מהמחסן.‬
‫אז הוא שיקר. זה מה שאבות עושים.‬
‫בדקנו צילומי אבטחה‬ ‫מהיום שלפני מותו של כריס.‬
‫הנה כריס.‬
‫באמת נראה שהוא בא לבקש עבודה.‬
‫זה מתאים למידע שלנו.‬
‫כן, אבל משהו לא מסתדר.‬
‫נראה שזאת החברה שלו, בטי.‬
‫והיא טענה שלא ידעה על זה.‬
‫נראה שלא רק פיטרסון שיקר.‬
‫כן. צריך לחקור את בטי‬ ‫ולגלות מה היא מסתירה, ואת פיטרסון…‬
‫היי, חבר׳ה?‬
‫כן?‬ ‫-פיטרסון בורח.‬
‫מה?‬ ‫-הוא ברח ממעצר בית.‬
‫הצמיד האלקטרוני שלו זוהה במרכז העיר.‬ ‫נראה שהוא בדרך לרכבת.‬
‫אם הוא חף מפשע, למה הוא בורח?‬ ‫-בואי נברר.‬
‫אז…‬
‫צ׳רלי.‬
‫הוא…‬
‫הוא בן תמותה, נכון?‬
‫כך נראה.‬
‫אז הוא יסבול כמו כל בני האנוש, אבא.‬
‫יחלה.‬
‫יזדקן.‬
‫ימות.‬
‫מכורח היותו בן תמותה.‬
‫קח אותי במקום אותו.‬
‫סליחה?‬ ‫-אמרתי…‬
‫קח אותי במקום אותו.‬
‫הפוך את צ׳רלי למלאך. אני אהיה לבן אנוש.‬
‫אנא, אבי.‬
‫תן לי להתחלף במקומות עם בני.‬
‫היית עושה כל דבר למען בנך?‬
‫כן. כל דבר.‬
‫חבל שהאבהות לא פשוטה כל כך.‬
‫בוקר טוב, אחי.‬
‫בוקר טוב, אבי.‬
‫אתה… מוכן לחזור הביתה?‬
‫אתה מוכן?‬
‫טוב…‬
‫אני חושב שהגיע הזמן.‬
‫טוב. אז כדאי שתעזוב.‬
‫החלטתי להישאר כאן עוד קצת.‬
‫באמת?‬
‫אז אשאר איתך.‬
‫זה לא רעיון טוב.‬
‫מה…‬
‫מה אתה אומר, אבי?‬
‫מיכאל,‬
‫כבר אינך רצוי עלי אדמות.‬
‫אתה מגרש אותו?‬
‫אם אתה מתעקש לראות זאת כך.‬
‫אני לא מבין.‬
‫למה אני נענש?‬
‫אתה לא נענש.‬
‫אתה רואה?‬
‫זה אף פעם לא קל.‬
‫יש לכם פוטון, נכון?‬
‫הנה הוא.‬
‫הנה הוא, שם!‬
‫סליחה.‬ ‫-סליחה!‬
‫סליחה.‬
‫סליחה…‬ ‫-סליחה.‬
‫הוא בטח ראה אותנו.‬
‫משטרת אל־איי! תניח את הנשק!‬
‫לא ברחת מאיתנו, רדפת אחריה.‬
‫למה?‬
‫היא הרגה את הבן שלי.‬
‫אמרת שאתה הרגת אותו. תחליט כבר!‬
‫בחיים לא הייתי עושה את זה.‬ ‫הודיתי כי חשבתי שאחד מילדיי עשה את זה.‬
‫כבר איבדתי בן אחד.‬
‫לא יכולתי לאבד עוד אחד.‬
‫אז היית מוכן להקריב את עצמך למען ילדיך?‬
‫כמובן. ככה זה להיות אבא.‬
‫כששוחררתי בערבות,‬
‫דיברתי עם כל הילדים שלי‬ ‫והבנתי שאף אחד מהם לא עשה את זה.‬
‫אז כשהלכתי לבטי,‬
‫כדי לדבר איתה, לראות מה שלומה,‬
‫גיליתי שהיא בורחת מהעיר!‬
‫ואז פתאום הכול התבהר.‬
‫רק רציתי לשרוף את המקום הרעיל ההוא!‬
‫כל מה שהיה דפוק בו היה בגללו. בגללך.‬
‫הוא היה צריך לברוח.‬
‫אז גנבת דלק מ״הול אין חואן״,‬
‫וניסית לשרוף את המקום?‬
‫אבל כריס תפס אותך. נכון?‬
‫נאבקנו.‬
‫הראש שלו נחבט בבטון.‬
‫לפני שהספקתי לעשות משהו…‬
‫האש התפשטה לכל עבר.‬
‫היא בערה מהר כל כך.‬
‫כריס המסכן שלי…‬
‫אני נשבעת, לא התכוונתי שכל זה יקרה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אז הבן שלי מת‬
‫בזמן שהגן על ״הממלכה״.‬
‫הגן… עלינו.‬
‫נראה שההקרבה העצמית עוברת בתורשה, מה?‬
‫התפוח, העץ…‬
‫לוציפר.‬
‫קח את האקדח.‬
‫כן.‬
‫מה?‬
‫הייתי מוכנה לצוד ולכסח אותך. זה מה.‬
‫למעשה, ציפיתי לזה.‬
‫אבל אתה סתם כאן.‬
‫למה אתה לא מתחבא?‬
‫רוצה לשתות משהו?‬
‫לא!‬
‫אני רוצה נשמה.‬
‫הבטחת לי נשמה, ולא קיבלתי.‬
‫לא, הבטחתי לך מפגש עם אבא שלי,‬
‫שהוא היחיד שיכול לתת לך נשמה.‬
‫זה הכול.‬
‫הוא מתסכל, נכון?‬
‫איזו תשובה מרגיזה,‬ ‫שרירותית וסתומה הוא נתן לך?‬
‫שאני מושלמת…‬
‫כמו שאני.‬
‫רצית שאמצא אותך.‬
‫למה?‬
‫מפני שאני עוזב את העיר.‬
‫ו…?‬
‫רצית להיפרד?‬
‫אני מניח שמבין כל היצורים הנאלחים שפגשתי,‬
‫אני לא… לגמרי שונא אותך.‬
‫ו…‬
‫אם זה שווה משהו, מזיקין,‬ ‫אני מצטער שלא השגת את מה שרצית.‬
‫ואני מצטערת שאתה לא השגת.‬
‫אולי עוד אשיג.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫שזה נגמר רק כשזה נגמר.‬
‫זה נכון לגבי שנינו.‬
‫היי.‬
‫זוכר שאמרתי שאולי זה יועיל‬
‫אם תיצור הקבלה בין הרגשות שלך לבין החקירה?‬
‫כן.‬
‫מתברר ש…‬
‫הרוצחת שלנו הייתה בת־זוג שתלטנית‬
‫שניסתה לשנות את החבר שלה‬
‫מפני שלא הצליח להתמודד‬ ‫עם הבעיות המשפחתיות שלו.‬
‫אז, אתה יודע… אין שום הקבלה.‬
‫ממש אין.‬
‫אני חושבת שטעיתי.‬
‫כך נראה.‬
‫לוציפר, אני נורא מצטערת.‬
‫הייתי אמורה לתת לך מרחב,‬
‫כדי להתמודד עם הבעיות שלך, ו…‬
‫לא ממש עזרתי בזה, מה?‬
‫לא, אבל אני…‬
‫בסוף השתמשתי בחקירה כדי להאיץ בך בכל זאת.‬
‫בלשית, היית פשוט נהדרת.‬
‫ואת…‬
‫מגיע לך לשמוע את שלוש המילים ההן בחזרה.‬
‫אבל האמת היא ש…‬
‫לעולם לא אוכל לומר לך אותן.‬
‫הבנתי ש…‬
‫אני הבן של אבי.‬
‫ועד כמה שזה מדכא, זה מסביר…‬
‫כל כך הרבה.‬
‫אבל זה גם אומר ש…‬
‫כמוהו, אני…‬
‫אני לא מסוגל לאהוב.‬
‫לוציפר, אני מכירה אותך.‬
‫נכון. את יודעת שאני תמיד אומר אמת.‬
‫קלואי, אני מצטער כל כך.‬
‫אבל אם אומר לך אי־פעם את שלוש המילים האלה…‬
‫זה יהיה שקר.‬
‫- לזכר קרייג צ׳רלס הנדרסון‬ ‫ארתור מלבורן הופר -‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬