‫״העולם בער‬
‫ואיש לא יכול היה להצילני מלבדך‬
‫מוזר מה שתשוקות גורמות לשוטים לעשות‬
‫לא חלמתי‬
‫שאכיר מישהי כמוך‬
‫ולא חלמתי‬
‫שאאבד מישהי כמוך‬
‫איזה משחק מרושע לשחק‬
‫לגרום לי להרגיש כך‬
‫איזה מעשה מרושע‬
‫לגרום לי לחלום עלייך‬
‫איזה דבר מרושע לומר‬
‫מעולם לא הרגשת כך‬
‫איזה מעשה מרושע‬
‫לגרום לי לחלום עלייך‬
‫ועכשיו אני‬
‫רוצה להתאהב‬
‫אני רוצה להתאהב‬
‫אני‬
‫רוצה להתאהב‬
‫בך.״‬
‫שכחתי באיזה קול נפלא התברכת.‬
‫הודות לך, נכון?‬
‫טוב, הוא שני רק לכּנוּתי הבלתי־נלאית.‬
‫לא בדיוק טוב לראות אותך, אבא.‬
‫למה אתה עדיין מתכלב כאן?‬
‫אמנדיאל לא סיפר לך?‬
‫החלטתי להישאר בינתיים.‬
‫למה? כדי שאתה ומיכאל תוכלו לעשות עוד בלגן?‬
‫בעצם, מיכאל חזר הביתה.‬
‫שלחת אותו לחדר שלו, מה?‬
‫חבל שלא הייתי שם.‬ ‫בחזרה לשאלתי המקורית: למה אתה עדיין כאן?‬
‫אני צריך סיבה לבקר אצל בניי?‬
‫יופי, ״אענה לך בשאלה״…‬ ‫כמה שאני אוהב את זה.‬
‫תן גם לי לנסות:‬
‫לגבי בילוי משותף של אבא ובן,‬
‫אולי כשהגיהינום יקפא? מתאים לך?‬
‫סמאל…‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫מאז שהגעת,‬ ‫הספקת להרוס את הסיכוי היחידי שלי לאושר,‬
‫אז בבקשה, פשוט… תתרחק ממני!‬
‫לא ראיתי כלום.‬
‫קשה לראות בדבר הזה.‬
‫רוצה לנסות? זה קצת מסריח, אבל אז תביני.‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫היי.‬ ‫-בלשית.‬
‫הופתעתי מההודעה שלך.‬
‫גם אני מופתעת לראות אותך פה.‬
‫שלחתי את ההודעה לפני ארבע שעות.‬
‫לא חשבתי שתבוא, אבל אני שמחה שבאת.‬
‫פשוט הנחתי שאת…‬
‫שאנחנו…‬
‫בחילוקי דעות?‬
‫בטח, כן. לכל זוג יש בעיות,‬
‫אבל נפתור אותן. זה נורמלי לגמרי.‬
‫בלשית, אמרת בעצמך.‬ ‫אני לא בטוח שאנחנו זוג נורמלי,‬
‫או שזאת בעיה רגילה.‬
‫עד כמה ש…‬ ‫-לא.‬
‫לא מה?‬ ‫-חשבתי על מה שאמרת, ולא.‬
‫אני לא מאמינה לך.‬
‫אין מצב שאתה לא מסוגל לאהוב.‬
‫אין מישהו שלא מסוגל לאהוב. אין.‬
‫אבל…‬
‫לכל הפחות, אנחנו עדיין שותפים. נכון?‬
‫אנחנו עדיין יכולים לעבוד ביחד, בינתיים?‬
‫כן.‬
‫כמובן.‬
‫טוב. יופי.‬
‫שנתחיל?‬
‫כן.‬
‫היי, אלה.‬ ‫-היי.‬
‫רוצה לעדכן את לוציפר?‬ ‫-בטח.‬
‫אז… זה היה ברבע הרביעי,‬
‫רגע אחרי אזהרת שתי הדקות.‬
‫תיכון ״קת׳ידרל״ בפיגור של שלוש נקודות,‬ ‫אבל הכדור אצלם.‬
‫המעודדות…‬ ‫-אולי פשוט תדלגי ל…?‬
‫השריקה לעבירה.‬ ‫-כן.‬
‫ובכן, סטיב רוקוול המסכן‬ ‫נפל ומת על קו 50 היארד.‬
‫כולם חשבו שהוא מת מהתקף לב,‬ ‫אבל אלה הבינה שהוא נרצח.‬
‫כן. מישהו שם לו רעל במשרוקית.‬
‫זה כרטיס אדום.‬
‫אהבתי.‬
‫אבל מה אפשר לעשות?‬
‫עוד אחד נפל חלל.‬
‫מיס לופז, את בסדר?‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬
‫״או… קדימה‬
‫סטיב צועד ברחוב עייף, מסתתר בצל כובעו‬
‫לא נשמע דבר מלבד צעדיו, מקלעים בהיכון‬
‫אתם מוכנים, מוכנים לזה?‬
‫אתם יושבים על קצה הכיסא?‬
‫מחוץ לדלת, הקליעים שורקים לפי הקצב‬
‫כן!‬
‫עוד אחד נפל חלל‬
‫הגנה!‬
‫עוד אחד נפל חלל‬
‫ועוד אחד, ועוד אחד‬
‫עוד אחד נפל חלל‬
‫היי, אתפוס גם אותך‬
‫עוד אחד נפל חלל‬
‫נושך אבק!‬
‫אבק עליי!‬
‫יש פה הרבה אבק.‬
‫עוד אחד נפל חלל‬
‫יש הרבה דרכים לפגוע באדם‬
‫ולהפיל אותו לקרקע‬
‫אפשר להרביץ, לרמות אותו, להתעלל בו‬
‫ולנטוש אותו בשעת צרה‬
‫אבל אני מוכנה, מוכנה בשבילך‬
‫אני עומדת על שתי רגליים‬
‫מחוץ לדלת, הקליעים שורקים‬
‫חוזרים לפי הקצב, כן!‬
‫עוד אחד נפל חלל‬
‫ועוד אחד, ועוד אחד‬
‫עוד אחד נפל חלל‬
‫היי‬
‫אתפוס גם אותך‬
‫עוד אחד נפל חלל!״‬
‫מה…‬
‫מה קרה פה הרגע?‬
‫כבר אמרתי לך.‬
‫משרוקית מורעלת.‬
‫איזה חלק של ״תתרחק ממני״ לא מובן לך?‬
‫רק רציתי לראות במה אתה עובד.‬
‫אתה סוג של סייען משטרתי, כן?‬
‫יועץ!‬
‫לא משנה. פשוט…‬
‫לך מפה, אבא.‬
‫איך בכלל ידעת שאני כאן?‬
‫השירים והריקודים היו רמז דקיק.‬
‫אבל היה כיף, לא?‬
‫טוב, כן…‬ ‫-כן.‬
‫זה לא העיקר.‬
‫ככה לא מתנהגים בזירת פשע.‬
‫מובן.‬
‫החל מעכשיו, בכלל לא תדע שאני כאן.‬
‫אוי, אלוהים…‬
‫באמת, אין לי מושג מי זה יכול להיות.‬
‫מפני שלא היו לו אויבים, למיטב ידיעתך?‬
‫לא, בגלל שהיו לו המון אויבים.‬
‫השופט הוא דמות מקטבת.‬
‫הוא קיבל החלטות קשות.‬
‫אלה שנפגעו נטו להאשים את סטיב.‬
‫אני מורה.‬
‫הילדים, ההורים…‬
‫הם לוקחים דברים כאלה ברצינות רבה.‬
‫הוא קיבל החלטה מהסוג הזה לאחרונה?‬
‫למען האמת, כן. בשבוע שעבר,‬
‫במשחק של ה״סיינטס״ נגד ה״וויילדקטס״.‬
‫היא עלתה ל״סיינטס״ באליפות המחוזית.‬
‫אנשים התחרפנו.‬
‫זרקו לנו ביצים על הבית,‬ ‫ושלחו לנו איומים במייל. זה היה נורא.‬
‫אפשר לראות את המיילים?‬
‫כמובן. כל מה שתרצי.‬
‫תודה.‬
‫השוטר דני יגבה ממך הצהרה, בסדר?‬
‫ככה לא מתנהגים בזירת פשע.‬
‫תודה.‬
‫אני לא רוצה לראות אותך שוב!‬
‫היי.‬
‫היי. היי, עם מי דיברת?‬
‫סתם… מישהו היה זקוק נואשות לעצות על לבוש.‬
‫גרביים עם סנדלים… כל מילה מיותרת.‬
‫לוציפר, מי זה?‬
‫זה…‬
‫זה אבא שלי.‬
‫אבא שלך? כאילו… אלוהים?‬
‫כן. ואני יודע, זה בטח מאוד מציף,‬
‫אבל אנא, אל תנפחי לו את האגו, בלשית.‬ ‫הוא מספיק גדול גם ככה.‬
‫שוב מתחילים…‬
‫היי.‬
‫אלוהים, אני קלואי.‬
‫אתה בטח כבר יודע, אבל…‬
‫הנה משהו שאולי אתה לא יודע.‬
‫ובכל הכבוד, אדוני,‬
‫אתה אבא נוראי.‬
‫אני בטוחה שהיית עסוק בבריאת העולם,‬
‫אתה יודע, השמש,‬
‫היקום, וזה,‬
‫אבל אני יודעת איך זה לעבוד ולגדל ילד,‬
‫ודעתי, שוב, בכל הכבוד,‬
‫היא שבעניין לוציפר, פישלת.‬
‫בגדול.‬
‫הילד עשה קצת בעיות, אז זרקת אותו מהבית?‬
‫ואז נעלמת לו למשך אלפי שנים?‬
‫זה פשוט אכזרי.‬
‫בכל הכבוד.‬
‫נעים לפגוש אותך סוף סוף, קלואי דקר.‬
‫אני רואה כמה בני יקר לך.‬
‫מזל שלו שיש לו אותך.‬
‫כן… כי אני מתנה?‬
‫ואגב, אני רוצה…‬
‫אני חושב שזה מספיק למפגש ראשון.‬
‫חבל שיכה בך ברק.‬
‫כן… וגם יש לנו רצח לפענח.‬
‫אז לך לך, אבא.‬
‫בואי.‬
‫עכשיו את רואה עם מה יש לי עסק?‬
‫כן.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני…‬
‫דיברתי עם אבא שלי.‬
‫מתברר שלא נזדקק לזה אחרי הכול.‬
‫הכנפיים יצמחו בהמשך?‬
‫מה, בגיל ההתבגרות?‬
‫אני אמצא נוצות‬ ‫ליד גרביים פריכים מתחת למיטה שלו?‬
‫צ׳רלי לא יצמיח כנפיים, לינדה. לעולם.‬
‫צר לי לומר שבננו הוא רק…‬
‫תינוק אנושי רגיל.‬
‫איזו הקלה!‬
‫למה אתה נראה עצוב?‬
‫אתה לא מבין שאלה בשורות טובות?‬
‫חסל סדר פצפצים מכוערים!‬
‫חסל סדר חשש מהתנגשות עם מטוס נוסעים!‬
‫זה…‬
‫זה פנטסטי.‬
‫מפני שהוא לא יכול לעוף.‬
‫יש!‬
‫טוב, רגע.‬
‫אתה מאוכזב מפני שאתה חושב‬ ‫שמלאכים עדיפים על בני אנוש.‬
‫נכון?‬
‫כן, לינדה. אנחנו עדיפים.‬
‫אנחנו מסוגלים לעוף ולחיות לנצח,‬
‫יש לנו כוח על־אנושי…‬
‫אולי… לא הייתי צריך לעשות את זה.‬
‫אבקש ממייז שתבדוק את זה.‬
‫ציינתי שאנחנו מסוגלים לעוף?‬
‫בלי להעליב, לינדה, אנחנו יותר טובים.‬
‫טוב…‬
‫נעלבתי, אמנדיאל.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫תעיף את שקית החרא הזאת לפח,‬
‫ואני וצ׳רלי נצא לטיול אנושי גרוע ברגל.‬
‫״הרסת לי את החיים,‬ ‫ואני אדאג שלא תשפוט יותר באף משחק.‬
‫העולם יהיה מקום טוב יותר אם פשוט תמות.״‬
‫מעודן.‬
‫זה נשלח מהכתובת שלך, ג׳יי־ג׳יי.‬
‫אז מה?‬
‫אז… נשמע שבנך איים להרוג את השופט שמת.‬
‫את בוודאי מבינה לאן אנו חותרים.‬
‫אתה ליינבאקר ב״סיינטס״ של תיכון מלהולנד?‬
‫ועד שהפסדתם בשבוע שעבר‬ ‫בפלייאוף ל״וויילדקאטס״,‬
‫הוצעה לך מלגה מלאה ל־SMU?‬
‫כלומר, עד שהשופט שרק‬
‫את השריקה המטופשת ביותר‬ ‫בתולדות הפוטבול בתיכונים? כן.‬
‫אז את מאשימה את סטיב רוקוול‬ ‫באובדן המלגה של בנך?‬
‫ברור שרוקוול אשם.‬ ‫הוא שופט טיפש ששרק שריקה טיפשית.‬
‫הוא הרס לנו הכול.‬
‫לכם? לא לו?‬
‫ג׳יי־ג׳יי, אתה בכלל רוצה להיות LB ב־SMU?‬
‫צריך לזכור הרבה ראשי תיבות, בתור התחלה.‬
‫הוא לא יודע מה הוא רוצה. הוא בן 17.‬
‫לכן אני כאן, עוזרת לו, מדריכה אותו,‬
‫משגיחה עליו.‬
‫״כל נשימה שלך‬
‫וכל תנועה שלך‬
‫כל קשר שאתה מנתק‬
‫כל צעד שאתה עושה‬
‫אני אשגיח עליך‬
‫כל יום‬
‫וכל מילה שאני אומר‬
‫כל משחק שאני משחק‬
‫כל לילה שאני מבלה‬
‫הוא ישגיח עליי‬
‫האינך רואה?‬
‫אתה שייך לי‬
‫כמה שלבי המסכן דואב‬
‫עם כל צעד שאתה עושה‬
‫כל תנועה שלך‬
‫כל תנועה שלי‬
‫כל נדר שאתה מפר‬
‫כל נדר שאני מפר‬
‫כל חיוך שאני מזייף‬
‫כל דרישה שאני דורש‬
‫הוא ישגיח עליי‬ ‫-אני אשגיח עליך‬
‫מאז שאינך, אני אבודה ללא זכר‬
‫אני חולם בלילה שרק אראה את פנייך‬
‫אני מביטה סביב אבל לא מוצאת לך תחליף‬
‫קר לי כל כך ואני כמה לחיבוקך‬
‫אני זועק שוב ושוב, בייבי, בבקשה‬
‫אשגיח עליך‬
‫כל נשימה שלי‬
‫כל תנועה שלי‬
‫כל קשר שאני מנתק‬
‫כל צעד שלי…‬ ‫-אשגיח עליך‬
‫כל יום‬
‫כל מילה שאני אומר‬
‫כל משחק שאני משחק‬
‫כל לילה שאני מבלה‬ ‫-אשגיח עליך‬
‫כל יום‬
‫כל מילה שאני אומר‬
‫כל משחק שאני משחק…״‬
‫הוא ישגיח עליי.‬
‫מניאק.‬
‫עזוב מה היא רוצה.‬
‫דבר בשם עצמך. ספר לי,‬
‫במה אתה חפץ?‬
‫אני…‬
‫אני רוצה להיות ב־CIA.‬
‫לזה לא ציפיתי.‬
‫המכון הקולינרי של אמריקה.‬
‫אני רוצה להיות קונדיטור.‬
‫סי־איי… מה?‬
‫גברתי, אנא!‬
‫קרקעי את המסוק שלך.‬
‫הגיע הזמן שתיתני לנער המסכן‬ ‫לקבל החלטות בכוחות עצמו, ו…‬
‫אני צריך לדבר עם אבא שלי.‬
‫טוב, אם את מוכרחה לדעת,‬ ‫אני שלחתי את ההודעה.‬
‫את לא יכולה לעכב אותי.‬
‫אין לך ראיות לכך שרצחתי מישהו.‬ ‫את יודעת למה?‬
‫בגלל שלא רצחתי. ג׳יי־ג׳יי, בוא.‬
‫יש לי משהו להגיד.‬
‫פשוט…‬ ‫-סליחה.‬
‫המשך.‬
‫ראיתי את מר רוקוול מתווכח עם מישהו‬ ‫בחניון בית הספר לפני כמה ימים.‬
‫לא זיהיתי את הבחור, אבל זה נראה סוער.‬
‫אתה יכול לתאר אותו?‬ ‫-לא ממש.‬
‫גבוה, חבש כובע בייסבול.‬
‫אבל הוא נכנס לטנדר צהוב כזה, מפעם.‬
‫זה עוזר?‬ ‫-כן.‬
‫זה עוזר. תודה, ג׳יי־ג׳יי.‬
‫אולי באמת כדאי שתהיה ב־CIA.‬
‫אתה מרגל מעולה.‬
‫כדאי שתתחילי להקשיב לו.‬ ‫-מה?‬
‫אתה בסדר?‬
‫חשבת שאבא שלך היה כאן?‬ ‫-הוא היה, אבל נראה שהוא נעלם.‬
‫לפחות ברור שאמו של ג׳יי־ג׳יי אשמה.‬
‫לא בדיוק. אין וידוי, ואין ראיות מוצקות.‬
‫לא נוכל לעכב אותה.‬
‫ויש לי תחושת בטן שהיא חפה מפשע, אז…‬
‫גם אם לא רצחה את השופט,‬
‫האישה הזאת ממש לא חפה מפשע.‬
‫ג׳יי־ג׳יי המסכן נדפק לכל החיים.‬
‫הוא יהיה שבר כלי באשמת אמו השתלטנית.‬
‫הוא לעולם לא יחיה חיים נורמליים,‬
‫לא יאהב כמו אדם נורמלי…‬
‫כן.‬
‫לבי… עליו.‬
‫מוטב לג׳יי־ג׳יי לנתק את הקשר עם העריצה,‬
‫ויתרחק ממנה כמה שיותר.‬
‫או ש…‬
‫אולי הוא דווקא ישמור על קשר הורי הדוק,‬
‫כדי שיוכלו לפתור את הבעיות שביניהם?‬
‫לשקם את הקשר הקלוקל שלהם,‬
‫כדי שהוא יוכל לשחרר‬ ‫את הכעס והמרירות שלו, ו…‬
‫לחיות חיים נורמליים.‬
‫ולקיים מערכות יחסים נורמליות ואוהבות, כן.‬
‫הייתי עורך לך סיור, אבל אני יודע שריגלת…‬
‫כלומר, שהשגחת עליי מטוב־לבך‬ ‫במשך אלפי שנים.‬
‫המיטה שלך. אני אשן על הספה.‬
‫יש מגבות נקיות בשירותים,‬
‫אבל למען אתה, אל תשתמש בליפה שלי.‬ ‫זה דוחה. קניתי אחת בשבילך.‬
‫מה בדיוק קורה פה, בני?‬
‫זוכר את הדבר ההוא שאמרתי?‬
‫״תתרחק ממני לנצח נצחים״?‬
‫אני לוקח את זה בחזרה.‬
‫אני חושב שהגיע הזמן שנעבוד על הקשר שלנו,‬
‫כדי שתוכל להיות לי זוגיות.‬
‫לפיכך…‬
‫״ביתי הוא ביתך״, אבא.‬
‫כיף!‬
‫אלה חדרי החקירות.‬ ‫יש שם הרבה שיפוטיות. זה ימצא חן בעיניך.‬
‫אלה סופגניות.‬ ‫הישג אדיר של האנושות, כפי שאתה בטח יודע.‬
‫קח אחת עם סוכריות. הן האהובות עליי.‬
‫נחמד מאוד.‬
‫אני מעדיף כאלה עם שברי דגנים למעלה.‬
‫אבל תודה.‬
‫בכל אופן…‬
‫זה הכול, פחות או יותר.‬
‫איפה הכס שלך?‬
‫אין פה כסים, אבא. זה לא עובד ככה.‬
‫כן… ידעתי את זה.‬
‫מבחינה מטפורית, איפה מוקד הכוח שלך?‬
‫אמרת שאתה חשוב כאן.‬
‫זה נכון.‬
‫אבל אני…‬
‫אתה יודע… מעדיף לעמוד, מוכן לפעולה.‬
‫אז אין לך משרד?‬
‫זה חלל פתוח, אבא!‬
‫אז איפה השולחן שלך?‬
‫דניאל, אכפת לך להסביר לאדון הזה‬
‫את החשיבות שלי לתהליך החקירה?‬
‫לא עכשיו, לוציפר.‬
‫לו יש שולחן.‬
‫אולי, אם תשקיע בעבודה,‬
‫תטפס באחד הימים לרמה של האיש הזה.‬
‫או שתקבל אחד כזה?‬
‫סליחה…‬
‫מי אתה?‬
‫דן, זה…‬
‫אבא שלי.‬
‫אתה יודע, האיש הגדול.‬
‫זה אלוהים.‬
‫היי, שלום…‬
‫מר…‬
‫הוד מעלתך… קדושתך…‬
‫אני דניאל…‬
‫הבלש דניאל אספינוזה.‬
‫נעים להכיר…‬
‫נעים מאוד.‬
‫נעים מאוד להכיר אותך.‬
‫אני יודע מי אתה, למען האמת.‬
‫נדמה לי שהכרת את אשתי.‬
‫כן…‬
‫ניפגש בהמשך.‬
‫או שלא.‬
‫בכל אופן, אבא…‬
‫בוא, אראה לך את מכונות החטיפים.‬
‫בוא.‬
‫טעמת ״פאפס״ בטעם ״קול ראנץ׳״?‬ ‫-לא.‬
‫בבקשה, אלה.‬
‫הבאתי נשנוש.‬ ‫-מה? לא!‬
‫מה?! אני לא רוצה אותו!‬
‫טוב… יש לו אופנוע.‬
‫טוב… אופנועים הם לא בטיחותיים.‬
‫זה הארלי?‬
‫לא, די! מה…‬
‫את מנסה לענות אותי?‬
‫לגמרי.‬
‫ואת נהנית מזה, מה?‬
‫היי, אני בסך הכול אני.‬
‫מושלמת כמו שאני.‬
‫מייז, את אומרת שאת רעה,‬ ‫אבל אני חושבת שזאת הצגה.‬
‫את מכניסה אנשים רעים למעצר, זוכרת?‬
‫באזיקים. בדרך לכלא.‬ ‫את הופכת את העולם למקום טוב יותר.‬
‫את צודקת.‬
‫״אז תקשיבי‬
‫ביום שבו נולדתי‬
‫האחיות התאספו סביבי‬
‫והביטו בתדהמה‬
‫באושר שמצאו‬
‫האחות הראשית אמרה‬
‫׳תעזבו את זאת׳‬
‫היא הבחינה מיד‬
‫שאני רעה עד העצם‬
‫רעה עד העצם‬
‫רעה‬
‫לא, לא רוצה את המספר שלך‬
‫לא, לא רוצה לתת לך את שלי‬
‫ולא, לא רוצה להיפגש איתך‬
‫ולא, לא רוצה מהזמן שלך‬
‫ולא, לא רוצה אפסים‬
‫אפס הוא אחד שלא יקבל אהבה ממני‬
‫יושב במושב הנוסע ברכב של החבר הכי טוב שלו‬
‫ומנסה לצעוק לי‬
‫רעה עד העצם‬
‫לא, לא רוצה את המספר שלך‬
‫לא, לא רוצה לתת לך את שלי‬
‫רעה‬
‫לא, לא רוצה להיפגש איתך‬
‫ולא, לא רוצה מהזמן שלך‬
‫כה רעה‬ ‫-לא, לא רוצה אפסים‬
‫רעה עד העצם‬ ‫-אפס הוא אחד שלא יקבל אהבה ממני‬
‫כה רעה‬ ‫-יושב במושב הנוסע‬
‫עד העצם‬ ‫-של החבר הכי טוב שלו‬
‫ומנסה לצעוק לי‬
‫כה רעה‬ ‫-לא רוצה אפסים‬
‫רעה עד העצם‬ ‫-אפס הוא אחד שלא יקבל אהבה ממני‬
‫אני רעה, כה רעה‬ ‫-יושב במושב הנוסע‬
‫אני רעה‬ ‫-ברכב של החבר הכי טוב שלו‬
‫ומנסה לצעוק לי…״‬
‫טוב. הארלי.‬
‫היי.‬
‫מצאת טנדר צהוב?‬
‫עוד לא, אבל… את בסדר?‬
‫כן. פשוט קיבלתי תוצאות מהמעבדה.‬
‫את יודעת שזה מלהיב אותי.‬
‫קודם כול, הרעל זוהה.‬
‫הרכיבים לא קלים להשגה.‬
‫צריך להזמין אותם מבתי חולים,‬ ‫מעבדות, וכו׳.‬
‫כן. אז לא בדיוק קצה חוט,‬ ‫אבל אולי זה יעזור בהמשך.‬
‫לא, הנה התוצאה העסיסית.‬
‫מלבד אלה של הקורבן,‬ ‫מצאנו טביעות אצבעות של שני אנשים נוספים‬
‫על המשרוקית של רוקוול.‬ ‫-באמת?‬
‫מצאת התאמה ב־AFIS?‬
‫לא, אבל כן מצאתי ב־EDS.‬
‫במאגר של מערכת החינוך? מורה?‬
‫גם לא. מאמן.‬
‫והנה העסיס העסיסי:‬
‫יש לו טנדר צהוב ישן.‬
‫באמת?‬
‫אז… דייל מקוויי, מאמן ה״וויילדקאטס״?‬
‫אבל למה שהוא ירצה לפגוע ברוקוול?‬
‫ה״וויילדקאטס״ ניצחו בזכות טעות השיפוט שלו.‬
‫כן, אבל…‬
‫אבא, מה אתה עושה?‬
‫אתה עושה לי בושות!‬
‫לא אמרתי שזה לא בסדר.‬
‫זה לא מה שאתה אומר, אבא.‬ ‫זה האופן שבו אתה אומר את זה.‬
‫היי, לוציפר.‬
‫ושוב שלום לך, אדוני.‬
‫טוב לראות אתכם מבלים יחד.‬
‫הוא לא אוהב את הקפה.‬ ‫-לא אמרתי כך. לא אמרתי דבר.‬
‫ירקת אותו לתוך הפח.‬
‫ככה זה תמיד איתו.‬
‫הרמת גבה קלה, ואז ישר גשם של צפרדעים.‬
‫תטעמי ותגידי לו שזה טעים.‬
‫אני לא בטוחה שכדאי.‬
‫בבקשה, ילדתי. טעמי.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-ודאי שזה בסדר.‬
‫לכן אני רוצה שהיא תטעם את זה. תטעמי.‬
‫לוציפר…‬ ‫-תטעמי!‬
‫אני פשוט…‬
‫אני פשוט לא רוצה להיות מעורבת בזה.‬
‫אני ממש מעדיפה שלא.‬
‫אז… טוב לראות אותך. סליחה.‬
‫תראה מה עשית.‬
‫בוא איתי.‬
‫תטעמי את זה.‬
‫מניסיוני, דברים כאלה הם…‬
‫בדרך כלל לא באמת סובבים סביב…‬
‫קפה.‬
‫אולי בא לכם…‬
‫לדבר על מה שבאמת קורה כאן?‬
‫טוב.‬
‫טוב. הוא בא הנה, שופט כל דבר קטן,‬
‫שזה אירוני,‬ ‫כי הוא ברא את כל הדברים הקטנים.‬
‫ברא את כולנו לא־מושלמים,‬ ‫ואז מבקר אותנו על אי־עמידה בציפיות.‬
‫אז עשו פוטושופ לסלפי שלכם,‬ ‫והיכונו לאדון ״באתי לשפוט אתכם״.‬
‫זה אחד מאותם מקרים שבהם‬ ‫אתה אומר דבר אחד ומתכוון לדבר אחר?‬
‫כי זו בהחלט לא המצאה שלי.‬
‫אם אתה מתכוון לסרקזם, אני לא מספיק מתחכם‬ ‫בשביל לקחת קרדיט על זה.‬
‫זה מרמז שאני חכם, ואתה בוודאי חולק על כך.‬
‫הוא שוב מתחיל.‬ ‫-טוב.‬
‫אלוהים, אולי נתחיל בך.‬
‫האם לוציפר עשה לאחרונה משהו שהכעיס אותך?‬
‫ודאי שלא.‬
‫אין לי שום סיבה לכעוס.‬
‫אז מה, גירשת אותי לגיהינום בלי סיבה?‬
‫תענה בכנות!‬
‫הכעיס אותך שאיימתי‬ ‫על הסטטוס שלך כגיבור־על,‬
‫ומתת להעניש אותי.‬
‫רצית שאסבול.‬
‫הוא אף פעם לא מרוצה.‬
‫אם אני מביע את דעתי, אני שתלטן.‬
‫אם אני מתרחק ונותן לו לקבל החלטות בעצמו,‬
‫אני האב המרוחק שדרכיו נסתרות.‬
‫מה שאני לא עושה,‬ ‫הוא מניח שכוונותיי היו זדוניות.‬
‫מפני ששום דבר לא מספיק טוב בשבילך.‬
‫״למה אין לך שולחן?״‬ ‫״למה אין למכונית שלך גג?״‬
‫״למה המטבח שלך הוא קיר של וויסקי?״‬
‫רק ניסיתי להתעניין בחייך.‬
‫הוא הפך את זירת הפשע שלי לווידאו קליפ!‬
‫ונדמה לי ששמעתי קול בריטון מסוים‬ ‫שהיה החזק מכולם.‬
‫בריטון־טנור, ואני לא שולט בעצמי‬ ‫כשהמוזיקה מתנגנת! אתה יודע את זה,‬
‫וזו הסיבה שאתה עושה את זה!‬ ‫-פסק זמן.‬
‫רוצים לדעת מה דעתי?‬
‫זה החלק שבו היא נותנת עצות,‬ ‫אז תשתדל להקשיב.‬
‫שלא ״תטעה בפרשנות״ או משהו.‬
‫אתה. אתה מלאך שרת.‬
‫אתה מסוגל לעוף.‬
‫לחיות לנצח.‬
‫לאלץ כל אדם לחשוף בפניך את רצונותיו.‬
‫לעוף.‬
‫ואתה…‬
‫אתה אלוהים.‬
‫אתה הישות החשובה ביותר ביקום כולו.‬
‫אתה בראת את היקום.‬
‫אתה עשית את זה.‬
‫היו לך אלפי שנים‬
‫להתעלות מעל למריבות הקטנוניות‬ ‫שיש לנו כאן, על פני כדור הארץ,‬
‫ובכל זאת,‬
‫לא התעלית.‬
‫אתה בעצם בדיוק כמונו.‬
‫אולי אפילו גרוע מאיתנו,‬
‫אם לוקחים בחשבון את כל הזמן‬ ‫שבו יכולת להתפתח,‬
‫ולהתעלות מעל לכל השטויות האלה.‬
‫קח לדוגמה את המריבה הזאת ביניכם.‬
‫אז הבן של לא יצא בדיוק כמו שקיווית.‬
‫אז הוא לא יודע לעוף.‬
‫חשבתי שהבהרנו שאני כן יודע לעוף.‬
‫אתה יודע מה אבא טוב עושה?‬
‫הוא אוהב את הבן שלו.‬
‫ללא תנאים.‬
‫גם אם אין לו זוג כנפיים מפוארות.‬
‫בכל מצב.‬
‫תומך בו.‬
‫מריחים מה אני מבשלת?‬
‫בדרך כלל היא מבינה עניין,‬ ‫אבל אני מניח שכל אחד קם על צד שמאל לפעמים.‬
‫דומני שאני מריח מה את מבשלת.‬
‫למעשה,‬
‫דומני שאני יודע בדיוק מה לעשות.‬
‫היכון לקבל תמיכה, בני.‬
‫טוב…‬
‫תאמין לי, מנדבושקס‬ ‫זה לא משהו שאתה רוצה לחוות.‬
‫מה שתגיד, בני.‬
‫סליחה, אתה יודע איפה המאמן מקוויי?‬
‫הוא אמור להגיע עכשיו.‬
‫יופי. תודה רבה לך.‬
‫לאיזה חדר מקסים ואפוף־זיעה‬ ‫הבאת אותי, לוציפר.‬
‫אתם בסדר?‬
‫הכי טוב שאפשר.‬
‫אני רק שמח להיות פה עם הבן שלי,‬
‫בבילוי תומך ומכיל. ודרך אגב…‬
‫מסירת עומק, בני.‬ ‫-מה?‬
‫יופי של…‬
‫חסימה!‬
‫בבקשה תגיד שאתה המאמן מקוויי.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫כן…‬ ‫-זה הבן שלי, לוציפר.‬
‫הוא סייען חשוב…‬
‫יועץ של המשטרה.‬
‫אין לו שולחן מפני שהוא אוהב להיות בתנועה.‬
‫טוב…‬
‫אני הבלשית דקר, משטרת אל־איי.‬
‫מה ידוע לך על סטיב רוקוול?‬
‫סליחה, מי?‬
‫עד סיפר שראה אותך מתווכח איתו,‬ ‫כמה ימים לפני מותו.‬
‫את מתכוונת ל״משחק מסוכן״?‬
‫תראו, בלי ״לדבר סרה״,‬
‫הוא היה מניאק שיפוטי.‬
‫טוב, הוא עסק בתחום השיפוט.‬
‫כן, אבל באלוהים…‬ ‫הוא לא היה חייב להיות כזה מתחסד.‬
‫בבקשה, אל תערב אותי בזה.‬
‫כן. זה לא מה שהם אומרים,‬ ‫אלא הדרך שבה הם אומרים את זה. נכון?‬
‫רגע, אתם כאן בגלל שאתם חושבים‬ ‫שהיה לי קשר למה שקרה לשופט?‬
‫אני האחרון ברשימה.‬
‫בזכות השריקה שלו העפלנו לפלייאוף.‬
‫למה מצאנו טביעות אצבעות שלך‬ ‫על המשרוקית שהרגה אותו?‬
‫טוב… אולי אני צריך עורך דין.‬
‫או שאולי בא לך לספר לנו‬
‫במה אתה באמת חפץ.‬
‫אני…‬
‫אני רוצה שמעודדת של ה״קאובויז״ תתקיל אותי!‬
‫מאליפות התיכונים אתקדם לאוניברסיטאות, ו…‬
‫אחרי כמה שנים,‬ ‫אחדור לליגות המקצועניות בלי בעיה.‬
‫וכשאני אומר ״אחדור למקצועניות״…‬
‫הבנת אותי.‬ ‫-כן, הבנתי אותך.‬
‫שימוש מצוין בכישרון המיוחד שלך, בני.‬
‫שעליו לא מגיע לך קרדיט,‬ ‫כי כידוע, אנחנו מגשימים את עצמנו,‬
‫אז הידד לי.‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫אבל, טכנית,‬ ‫אני אחראי לכך שאתה מגשים את עצמך,‬
‫אז… עבודת צוות! כיף גבוה!‬
‫אז בכל אופן, בדקתי קצת.‬
‫באותו יום שבו נצפית מתווכח עם רוקוול,‬
‫ביצעת משיכה גדולה מחשבון הבנק שלך.‬ ‫חמשת אלפים דולר במזומן.‬
‫כן. אולי סיכמת עם השופט‬ ‫שהוא יקבל החלטה שגויה,‬
‫ואז החלטת לא לשלם.‬
‫תראו,‬
‫שבוע לפני המשחק, באמת הצעתי לו שוחד,‬
‫רק כדי שייתן דחיפה קטנה בכיוון שלי.‬
‫אבל הוא, הרם והנישא, סירב.‬
‫וכשהגיע יום המשחק,‬
‫הוא באמת קיבל החלטה מכרעת לטובתי!‬
‫השריקה הכי גרועה שראיתי בחיים.‬
‫אז חשבתי שהוא סתם עשה שריר קודם.‬
‫אז באתי לשלם לו,‬
‫והוא עשה כאילו אין לו מושג על מה אני מדבר.‬
‫איים להסגיר אותי.‬
‫אז רצחת את הממזר המתחסד‬ ‫כדי לסתום לו את הפה. #הגיע_לו.‬
‫לא! לא רצחתי אף אחד.‬
‫אבל אני יודע איך הטביעות שלי‬ ‫הגיעו למשרוקית.‬
‫לפני כמה ימים,‬ ‫מישהו פרץ לטנדר שלי, הבייבי שלי,‬
‫ולקח את התיק שלי.‬
‫הייתה שם רק כביסה מלוכלכת, אבל…‬
‫המשרוקית שלי הייתה שם.‬
‫נצטרך לקחת את המכונית שלך לבדיקה.‬
‫היא לא תיפגע, נכון?‬
‫תן את המפתחות, ואני לא אפגע בך.‬
‫בסדר.‬
‫תודה.‬
‫תראה אותך!‬
‫כה תקיף וסמכותי.‬
‫מפענח פשעים כמו בלש אמיתי!‬
‫אבא! אולי תפסיק?‬
‫איפה הטנדר הזה?‬
‫היי.‬
‫לוציפר סיפר לי שאתה יודע עלינו.‬
‫זה בטח הלם בשבילך, דן,‬
‫לגלות שהעולם השמיימי קיים.‬
‫ואם האופי השמיימי שלי‬ ‫גורם לך אי־נוחות כלשהי,‬
‫אשמח להניח לך לנפשך.‬
‫כן, שיהיה… אתה מלאך. סבבה.‬
‫אבל דבר מוזר קרה לי היום.‬
‫הכרתי את אבא שלך.‬
‫אתה יודע, אלוהים? הכל־יכול?‬
‫אני מכיר.‬
‫אולי הבנתי לא נכון,‬ ‫אבל נדמה לי שהוא אמר ש…‬
‫שרלוט הייתה אשתו.‬
‫כן.‬
‫למשך כמה זמן, אימא שלי, אלת הבריאה,‬
‫שכנה…‬
‫בגוף של שרלוט.‬
‫כן.‬
‫ואני פשוט תוהה…‬
‫האלה הייתה פעם בגוף של שרלוט‬ ‫בזמן שאני הייתי…‬
‫בגוף של שרלוט?‬
‫אני מעדיף לא לדבר על זה, דן,‬
‫אבל נדמה לי שהייתה איזו…‬
‫חפיפה.‬
‫סבבה.‬
‫וכשכתוב בתנ״ך שאבא שלך הוא אל קנאי,‬
‫זה, כאילו, מדויק?‬
‫בטח לא נאה לו להתעסק ב…‬
‫גחמות ורגשות אנושיים קטנוניים, נכון?‬
‫אתה יודע, כמו…‬
‫קנאה, או…‬
‫זעם קנאי ורצחני?‬
‫טוב…‬
‫לא.‬
‫לא נראה לי שזה קטן עליו.‬
‫אבל בסיכומו של דבר, דן…‬
‫אנחנו, השמיימיים, בדיוק כמוכם.‬
‫גחמות קטנוניות, רגשות וכל זה.‬
‫אז פתרנו את זה.‬
‫שכבתי עם אשתו של אלוהים.‬
‫אז בהחלט ארד לגיהינום.‬
‫דרינק בבקשה!‬
‫״בעולם הבא‬
‫אולי מצפים לך ייסורים‬
‫כעת אתה כל יום בסצנה‬
‫אבל מחר מצפה לך גיהינום‬
‫בעולם הבא‬
‫אולי מצפים לך ייסורים‬
‫כעת אתה כל יום בסצנה‬
‫אבל מחר מצפה לך גיהינום‬
‫אנשים, הקשיבו היטב‬
‫כוונתי לאסון עתידי‬
‫פעם חשבתי שאבד הכלח על הרעיון‬
‫עד ששמעתי את הזקן רוקע ברגליו‬
‫בעולם הבא‬
‫אולי מצפים לך ייסורים‬
‫כעת אתה כל יום בסצנה‬
‫אבל מחר מצפה לך גיהינום‬
‫יופי, כישרון, תהילה, כסף,‬ ‫עידון, כישורים ושכל‬
‫אבל כל הדברים שאתה מנסה להסתיר‬
‫ייחשפו בצד השני‬
‫בעולם הבא‬
‫אולי מצפים לך ייסורים‬
‫כעת אתה כל יום בסצנה‬
‫אבל מחר מצפה לך גיהינום.״‬
‫כמה שוקק המקום שלך.‬
‫טוב, עד כאן!‬
‫הקריוקי השמיימי הארור הזה!‬
‫טוב, בני.‬
‫החל מעכשיו, חסל סדר מוזיקה.‬
‫ברגע שזה ייגמר.‬
‫עכשיו הוא רוקד!‬
‫סליחה. תודה.‬
‫רקדו, ילדים!‬
‫בוקר!‬
‫אבא!‬ ‫-הכנתי ארוחת בוקר.‬
‫אבא! גבולות!‬
‫אוי, בבקשה…‬ ‫אתה חושב שאף פעם לא ראיתי אותך בעירום?‬
‫למעשה, אילו היה לי שקל על כל פעם‬ ‫שראיתי גוף עירום בחדר הזה,‬
‫על הספה הזאת, על השולחן הזה,‬
‫על המעקה, על הרצפה, על הפסנתר…‬
‫תן את המגש ודי, בבקשה!‬
‫אני…‬
‫טעם את הקפה.‬
‫כן?‬
‫מה דעתך?‬
‫קצת מר.‬
‫מאיפה הוא?‬
‫בוליביה. אספתי אותו הבוקר.‬
‫ממקור יחיד. אורגני.‬
‫איכר נהדר.‬
‫יש לו שם הולם: חסוס.‬
‫יש לו שיטת קלייה ייחודית…‬
‫בסדר! הוא מדהים! טוב? ניצחת.‬
‫בני…‬
‫אני לא מנסה לנצח.‬
‫אני רק רוצה את הטוב עבורך. מה רע בזה?‬
‫כלום.‬
‫אתה צודק.‬
‫אני מצטער…‬
‫ותודה לך על הקפה.‬
‫בבקשה.‬
‫אז… מתי נחזור לעבודה?‬
‫אני יוצא עכשיו, אבא,‬
‫אבל אני מציע שתיקח יום חופש.‬
‫אתה יודע… לנוח, להירגע.‬
‫אני בד״כ נרגע אחרי שישה ימי עבודה.‬
‫חוץ מזה, מה כבר אעשה?‬
‫אני לא יודע, אבא.‬
‫אין לך ילדים אחרים להטריד?‬
‫כלומר… לבקר?‬
‫אז בדקנו את הטנדר של מקוויי,‬
‫שהיה מטונף, דרך אגב.‬
‫הוא אדם מלוכלך מאוד.‬
‫לא חשוב.‬
‫בקיצור, מלבד הזבל,‬
‫מצאנו שערות ארוכות‬ ‫במקום שבו התיק שלו היה.‬
‫לפי דוח המעבדה,‬ ‫השערות האלה נצבעו בכתום ובכחול.‬
‫צבע זמני, שטיפה.‬
‫כמו שאוהדים עושים במשחקי פוטבול?‬ ‫-כן.‬
‫ונראה שרוקוול שפט במשחק‬ ‫של בית ספר שצבעיו הם כתום וכחול:‬
‫תיכון ואן נס.‬
‫זה לא אחד מבתי הספר שהיו מעורבים‬ ‫בשריקה השנויה במחלוקת.‬
‫הוא היה שופט ותיק.‬ ‫בטח היו לו שריקות גרועות במהלך השנים.‬
‫אולי אחת מהן קרתה עם ואן נס?‬ ‫-בהחלט ייתכן.‬
‫אבל מי שרצח את סטיב בטח ידע‬ ‫על הריב שהיה לו עם מקוויי.‬
‫כן, אחרת לא היה יודע את מי להפליל.‬
‫טוב. אשאל את ג׳יי־ג׳יי‬ ‫אם ראה מישהו מוואן נס בחניון בליל הוויכוח.‬
‫תודה, אלה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫שלום, בלשית.‬
‫היי. אתה במצב רוח טוב.‬
‫אתה ואביך מסתדרים?‬
‫רק בגלל שהוא לא פה כרגע.‬
‫אישית, הגיע לי עד לכאן‬ ‫ה״אמריקן איידול״ המקודש שלו.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אה, כן…‬
‫בני האנוש כנראה לא שמים לב לזה,‬
‫אבל אבא גורם לאנשים‬
‫לפצוח בשירים וריקודים מתי שמתחשק לו,‬
‫וזה הכי מתנשא שיכול להיות.‬
‫וואו, כן… זה משונה.‬
‫לא ממש.‬
‫ממש מתאים לו להחליט שמשהו מאכזב נורא‬ ‫וזקוק לאיזה שדרוג אלוהי.‬
‫כזה הוא אבא. תמיד שופט.‬
‫תארי לך איך זה לחיות עם זה, עידן אחר עידן…‬
‫כן, תאר לך.‬
‫מה את מחפשת?‬
‫תצהיר עד.‬
‫תראה מה זה… רוצה טיול לתיכון ואן נייס?‬
‫סליחה שאנחנו רק הולכים, חמוד.‬
‫אני יודעת שזה לא מגניב כמו לעוף.‬
‫אבל לפחות אנחנו ביחד. נכון?‬
‫״אני רואה טיפות קריסטל נופלות‬
‫והיופי של הכול‬
‫הוא כשהשמש מאירה למרות הכול‬
‫ויוצרת קשת בענן במחשבותיי‬
‫כשאני חושבת עליך לפעמים‬
‫ורוצה לבלות קצת זמן איתך‬
‫רק שנינו‬
‫נצליח אם ננסה‬
‫רק שנינו‬
‫בונים מגדלים בשמיים‬
‫רק שנינו‬
‫אתה ואני‬
‫כן…‬
‫מהפעם הראשונה שהרופא מסר לי אותך‬
‫ידעתי שאמות לפני שאתן שתיפגע‬
‫למרות שעלו שאלות בראשי. האם אספיק?‬
‫נגד הרע, לבחור בטוב ולהילחם‬
‫מבית החולים בלילה הראשון‬
‫לקח לנו שעה להתקין את המושב במכונית‬
‫אנשים נסעו מהר וקצת התרגזתי‬
‫כי ידעתי שאני אוהב אותך‬ ‫יותר מאת החיים עצמם‬
‫על הברכיים, התחננתי לאלוהים‬
‫׳תן לי להיות אבא טוב ולספק את כל צרכיו׳‬
‫אהבה, ידע, משמעת גם‬
‫אני מקדיש לך את חיי‬
‫רק שנינו‬
‫נצליח אם ננסה‬
‫רק שנינו‬ ‫-אתה ואני‬
‫אבא אוהב אותך‬ ‫-רק שנינו‬
‫בונים מגדלים בשמיים‬ ‫-כן‬
‫רק שנינו‬ ‫-למשך שארית חייך‬
‫אתה ואני‬ ‫-אמרתי, למשך שארית חייך‬
‫רק שלושתנו‬ ‫-כן‬
‫רק שלושתנו…״‬
‫בלשית! היי.‬
‫מה את…?‬
‫רגע, תפסתם את מי שרצח את סטיב?‬
‫לא, אבל יש לנו קצה חוט חדש.‬
‫נראה שהרוצח בא מבית הספר הזה,‬
‫ולא מאחד מבתי הספר שהיו מעורבים במשחק.‬
‫כן, מישהו שופע גאוות יחידה.‬
‫- נשרים‬ ‫תיכון ואן נס -‬
‫הלוואי שיכולתי לעזור,‬ ‫אבל יש מאות תלמידים בבית הספר הזה.‬
‫יש דרך לסנן?‬
‫האמת שכן.‬
‫בדקנו את הרעל שהרג את בעלך,‬
‫והרכיבים הכימיים‬ ‫לא ניתנים לרכישה בכל חנות,‬
‫אבל אפשר להזמין אותם מ…‬ ‫נניח, מעבדת כימייה של בית ספר.‬
‫את לא רומזת ש…‬
‫סטיב סיפר לך על הריב שלו עם המאמן מקוויי?‬
‫אולי הוא ציין את זה, אבל כמו שאמרתי,‬ ‫היו לסטיב הרבה אויבים.‬
‫אבל רק אחת השירה שערות‬ ‫בזמן שגנבה את המשרוקית של מקוויי.‬
‫בטח היה קשה לחיות עם גבר שיפוטי כל כך.‬
‫בכל אופן, ניקח את השערות,‬
‫ונשווה אותן ל־DNA שלך.‬
‫אם תהיה התאמה…‬
‫אין לך מושג.‬
‫שום דבר לא היה מספיק טוב.‬
‫״העוף היה עשוי מדי.״‬
‫״יש החלקת תנועה בטלוויזיה.״‬ ‫״הגרביים שלי לא מספיק לבנים!״‬
‫״הקפה שלך גרוע״. תאמיני לי, אני יודע.‬
‫עשרים שנה.‬
‫הוא בחיים לא היה משתנה.‬
‫לא משנה מה עשיתי.‬
‫הייתי חייבת לברוח.‬
‫בבקשה.‬
‫בבקשה, תבינו.‬
‫דרלה רוקוול, את עצורה בחשד לרצח בעלך.‬
‫לא נראה לי!‬
‫מה?‬
‫תודה.‬
‫אריג פוליאסטר ארור.‬
‫איך אתה…?‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫כמובן.‬
‫היי.‬
‫את יודעת, המסכנה אמנם משוגעת,‬
‫אבל יש משהו בדבריה.‬
‫אנשים לא משתנים,‬
‫ואני חושש שגם אבי שבשמיים לא ישתנה.‬
‫כן, אבל עבר רק יום אחד.‬
‫…וכל הימים שלפניו, מאז שחר הזמנים.‬
‫לא, התכוונתי שחלף רק יום אחד‬ ‫מאז שהתחלתם לנסות להשלים.‬
‫אי אפשר לפתור בעיות של אלפי שנים בן לילה.‬
‫אני חושב שאין מספיק לילות.‬
‫אני חושב שאין לנו תקנה.‬
‫שאין לי תקנה.‬
‫אני מסרבת להאמין בזה, לוציפר. אני…‬
‫יש לי אמון בך. אני…‬
‫אני יודעת שאתה תפתור את זה.‬
‫אני יודעת את זה.‬
‫חלומות פז, מתוקה.‬
‫״חייכי, גם אם לבך דואב‬
‫חייכי, גם אם הוא נשבר‬
‫כשיהיו עננים בשמיים‬
‫את תסתדרי‬
‫אם תחייכי למרות הפחד והצער‬
‫תחייכי, ואולי מחר‬
‫תראי את השמש הזורחת‬
‫בשבילך‬
‫האירי את פנייך בשמחה‬
‫הסתירי כל זכר לעצב‬
‫גם אם דמעה‬
‫קרובה כל כך‬
‫זה הרגע בו עלייך לנסות‬
‫חייכי‬
‫מה הטעם לבכות?‬
‫תראי שהחיים עדיין כדאיים‬
‫אם רק תחייכי.״‬
‫איך היה היום שלך, בני?‬
‫לוהט. איך היה שלך?‬
‫טוב מאוד.‬
‫שמעתי בעצתך והלכתי לאמנדיאל.‬
‫הוא יהיה אבא נהדר.‬
‫סמ…‬
‫לוציפר.‬
‫הלוואי שיכולתי…‬
‫אני רוצה…‬
‫לדעת מה קרה לחליפה שלך.‬
‫אל תעמיד פנים שאתה לא יודע־כול.‬
‫אבל אם אתה רוצה לפטפט בענייני אופנה,‬ ‫נפגשתי עם מישהי ולא הייתה בינינו כימיה.‬
‫אני שמח שאתה בסדר.‬
‫למה שלא אהיה בסדר, אבא?‬
‫אף אחד לא יכול לפגוע בי, זוכר?‬ ‫שלומי מצוין!‬
‫פשוט מושלם.‬
‫אני ללא רבב, בלתי פגיע לנצח.‬
‫אני בטוח שזה אחד מאותם המקרים שבהם‬
‫אתה אומר דבר אחד ומתכוון לאחר.‬
‫אתה יודע,‬
‫היה מספיק גרוע‬
‫שדחית אותי, וגירשת אותי לגיהינום.‬
‫אבל היו לי חיים כאן. היה לי משהו טוב!‬
‫הבלשית הפכה אותי לפגיע, אבל זה היה…‬
‫זה היה מבעית, אבל זה גם היה מדהים,‬
‫כי לראשונה, בחיי הממושכים והמיואשים,‬
‫אני…‬
‫הרגשתי משהו.‬
‫ואז באת, ו…‬
‫הרסת את זה! השלכת את זה! למה?‬
‫״חלמתי חלום בימים עברו‬
‫כשהתקווה הייתה רבה, והיה טעם לחיים‬
‫חלמתי שהאהבה לא תמות לעולם‬
‫חלמתי שאלוהים יהיה סלחן‬
‫אבל הייתי צעיר ולא ידעתי פחד‬
‫והחלומות נוצרו, ונוצלו, ובוזבזו‬
‫לא היה כופר לשלם‬
‫שום שיר שלא הושר, שום יין שלא נטעם‬
‫אך הטיגריסים באים בלילה‬
‫בקולם הרך כרעם‬
‫והם קורעים את תקוותך לגזרים‬
‫והופכים את חלומך לבושה‬
‫ובכל זאת, אני חולם שהיא תבוא אליי‬
‫שנחיה את השנים ביחד‬
‫אך ישנם חלומות שלא יכולים להתגשם‬
‫וישנן סערות שאותן לא נשרוד‬
‫היה לי חלום שחיי יהיו‬
‫כה שונים מהגיהינום בו אני חי‬
‫כה שונים כעת מכפי שנראו‬
‫כעת החיים הרגו את החלום‬
‫חלמתי.״‬
‫בני, מביא האור.‬
‫כה מלא באור…‬
‫שהוא מסנוור אפילו אותך, לפעמים.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫זאת אומרת שאני מבין‬
‫שאתה כועס עליי.‬
‫וזה מצער אותי מאוד.‬
‫אז אתה מרחם עליי,‬ ‫אבל לא מצטער על מה שעשית.‬
‫זה לא מה שאמרתי.‬
‫אבל כן אומר‬
‫שאני לא יכול לתקן אותך, לוציפר.‬
‫אבל אתה אלוהים.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אם אתה לא יכול לתקן אותי, אבא,‬ ‫לפחות תפסיק לנסות לשלוט בי.‬
‫איך אני שולט בך?‬
‫הרגע גרמת לי לשיר, שוב!‬
‫זה מוכרח להיפסק, אבא.‬
‫בעצם, אני…‬
‫לא חושב שזה אפשרי.‬
‫טוב. אם אתה לא מנסה, למה שאני אתאמץ?‬
‫זה לא שאני לא רוצה.‬
‫אני לא בטוח שאני מסוגל.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הכוחות שלי, בני.‬
‫אני חושב שאני מאבד שליטה בהם.‬
‫אבא?‬
‫- תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין -‬