Lucifer?
Lucifer!
Hallå? Lucifer?
Om det var så lätt att döda mig, vore jag död redan.
Okej då.
Men har du provat...
- Handgranat i halsen? - Ja.
Syrabad?
- Herregud. Slukad av vargar? - Ja.
Nersläppt i helikopterblad?
Jag har försökt ta livet av mig sen bronsåldern.
Jag har provat allt.
Till och med hoppat i en vulkan.
- Överlevde du lava? - Ja, det var jobbiga sex månader.
Vad jag än gör, så blir jag hel igen.
Som en blåögd binnikemask med kraftig haka.
Så om jag klyver dig i två delar, blir det två Pierce?
Nej. Bara den ena sidan blir hel.
Jag kallar det för mästermolekylteorin...
Ja, Wolverine-reglerna. Jag fattar.
Men det måste finnas nån metod som funkar.
Lucifer, varför bryr du dig om det här?
För min far har förbannat dig att leva för alltid,
så att döda dig skulle vara en episk tabbe i hans ögon.
Du är ju djävulen. Du måste ha
nåt chockerande ondskefullt hemma.
Du menar
nåt som den här?
- Tack. - Det var så lite.
För den lilla elakingen är smidd i helvetets hålor.
Ja. Demonstål.
Som till och med kan döda mig.
Dags att ta farväl till Hollywood, Pierce.
Farväl, Lucifer.
Jag förstår inte. Varför fungerar det inte?
Jag borde ha vetat
att du inte kunde klara det.
De goda nyheterna är
att vi har all tid i världen för att göra det.
Jag tycker inte att det bra.
- Hej, Dan. - Hej.
Tack.
Det känns som jag har déjà vu. Gatan känns så bekant.
Det borde den. Vi tog en titt på huset
runt hörnet där.
- Strax efter att Trixie var född? - Ja.
Bra skolor, tryggt grannskap.
Eller inte.
June Lee, 34 år. Kemilärare.
Hon bodde här.
Parkavdelningen lämnade flistuggen här över natten
och nån använde den.
Har du pratat med nån än?
- Nej. Varsågod. - Okej.
Hej. Jag är kriminalpolis Decker.
Vem skulle göra så mot stackars June?
Jag hoppas ni kan hjälpa mig med det.
Har nån av er hört eller sett nåt ovanligt den här morgonen?
Nej. Jag hörde flistuggen gå igång, men...
- Jag visste inte. - Och känner nån av er till
nån som skulle vilja skada June?
Nej.
Alla älskade henne.
Hon var aktiv i samhället.
Vi har precis varit på pedikyr tillsammans.
Jag beklagar.
Tack för din hjälp, Maze.
Ingen fara. Det här ger mig tid
att brainstorma ett eget problem.
Det här är för allt som har vingar.
Jag tar honom så här och sen hugger jag honom med bladet.
- Okej. - Den här skönheten...
- Den är för allt med horn. - Gulligt.
Så jag krokar fast dem så här,
och sen, pang!
Bladet rakt i hjärtat.
Okej. Jag ska stoppa dig där.
Slutar dessa strider
alltid med att du hugger offret?
Mina knivblad är smidda i helvetet.
Hur ska jag annars kunna döda en himmelsk varelse?
Jäklar. Jag har redan huggit honom med en av dina knivar.
Jag önskar du hade sagt det
innan jag tog upp allt ur källaren.
Det finns inget på jorden eller i helvetet.
Det måste finnas ett sätt att blåsa ut hans ljus.
Decker gör att du kan dödas, eller hur?
Varför tar du inte reda på varför?
Ge lite av det till Pierce.
Äpplen och apelsiner, Maze. Det som pågår där
är bara ett grymt skämt av far.
Och det är det inte med Pierce?
Din far gillar lekar och kryphål, eller hur?
Ja, du har kanske rätt.
Jag kanske borde ta reda på vad som gör Pierce sårbar,
gå in i hans huvud.
Inte med en kraniumsåg.
Inte ännu i alla fall.
Varför står min soffa mitt i rummet?
Bra, du är här. Varsågod och sitt.
Hur mår du idag?
Vad gör du?
Besvarar en fråga med en annan fråga.
Det kallas för att "undvika".
Och ditt kroppsspråk tyder på att du är upprörd.
Nej. Jag gillar bara inte din ommöblering.
Det var passivaggressivt av dig.
Varför säger du inte vad du verkligen känner?
Ut ur mitt arbetsrum.
Bra. Ilska. Det kallas för "genombrott".
Ingen fara. Det här är en trygg plats.
Varför gör du så här?
Hur ska jag kunna lösa mysteriet med hur jag ska döda dig,
om jag inte förstår dig?
Din styrka, din svaghet,
för alla har ett kryptonit.
Med andra ord har du ingen aning om hur du ska döda mig.
Det här är tanken.
Jag gråter inte. Jag berättar inte.
Så om du inte har nåt relaterat till fallet,
har vi pratat klart.
Och ställ tillbaka mitt skrivbord.
Decker, snälla, säg
att du jobbar på nåt intressant.
Pierce...
Du är kvar.
Betyder det att du beslutat att stanna, eller...
Ja, för tillfället.
Det är bra.
Det är riktigt, riktigt bra.
Två "riktigt"? På riktigt?
Ja, för...
...jag har en grej i mitt fall som jag behöver din hjälp med.
Offret i flistuggen. Vi fick ett finger och körde ett avtryck.
Och det visade sig att June Lee inte är June Lee.
Är det en falsk identitet?
Vårt offers riktiga namn är Sandra Jang och enligt offentliga källor
dog hon för tre år sen.
Fascinerande.
Du vet, han har mycket erfarenhet av fejkdöd.
Du måste mena eftersom jag jobbat med försvunna personer i Chicago.
Bra. Vi kan använda din erfarenhet här.
Jag skulle också vilja lära mig allt om din expertis.
Visst.
Decker, varför inte ta fram originaldödsattesten?
- Det kan finnas nåt där. - Visst.
- Jag fattar vad du gör. - Om du menar att lösa ett mysterium,
så, ja.
Och när vi två jobbar på fallet tillsammans
kan vi döda två mysterier i en smäll.
Betoning på att döda, naturligtvis.
Om vi förstår varför Sandra fejkade sin död
för tre år sen, kan det peka på hennes mördare.
Enligt min erfarenhet av de som fejkar sin död,
springer de från nån eller nåt.
Nåt eller nån som skrämmer dem,
och får dem att vara sårbara.
Erfarenhet av det i ditt eget liv?
Sandra kan ha varit på flykt.
Kolla upp brottsregistret.
Innehav av narkotika och narkotikahandel.
För ett gäng som heter Koreansk Makt.
Inte en typisk gängmedlem.
Det är för att hon inte är en gängmedlem. Hon är kemist.
Teknikerna öppnade Sandras laptop
och hittade recept på syntetiska kemiska blandningar,
alla i mappen "K-Pop".
Det är väl en musikstil?
Kära nån. Stackars Daniel. Så efter sin tid.
K-Pop är ett slags ecstasy.
En av de bästa.
Vänta. Så Sandra langade inte åt gänget,
hon kokade åt dem.
Jag undrar om K-Pop finns kvar på marknaden.
Det fanns det, åtminstone på tisdag.
Det är underbara grejer.
Det får huden att kännas som man är en baby-chinchilla.
Och som nattklubbsägare vet du var man får tag på det?
Absolut.
Jag visar dig gärna,
men vänta tills du har en dag att återhämta dig.
Jag tänker inte...
- Du vill åt en langare. - Ja.
Och arbeta oss uppför kedjan till Koreansk Makt
och hitta Sandras mördare.
Det finns ett dussintal mord som knyts till gänget.
En ecstasy-langare på gång.
Ni två, möt mig på Lux om en timme.
- Visst. - Eller hur, Daniel?
- Ja? - Du kan stanna.
Titta, här är en.
Nån idiot som heter Ben Simpson,
avvek i en stulen glassbil.
196 cm, grov misshandel med en blåslampa.
Har ni ingenting utmanande?
Vad är det?
- Känner du den lukten? - Axe bodysprej.
Hej.
- Känner jag dig? - Det gjorde du.
Jag är Lucifers vän.
Är vi vänner?
Inte alls.
Du var en monstruös bitch och jag hatade dig.
Vi var dödliga fiender.
Okej. Det får jag ofta höra.
Ja, men nu är nåt
annorlunda.
Det är...
...underbart.
Och gud vet att jag kan behöva en distraktion.
Jag har försökt ändra på mig.
Du vet, vända blad, och så.
Det har inte varit lätt, men jag är glad att det äntligen börjar
synas.
Nåt kommer fram i alla fall.
Du doftar så gott.
Hurdan var vår relation, sa du?
Säg inget.
Jag måste binda en rymling i en glassbil nu,
men jag kommer definitivt
tillbaka.
Var är Pierce? Han sa att han skulle komma.
Han är nog upptagen på stationen.
Och om du oroar dig över att han ska sluta, ta det lugnt.
Han tänker hålla sig runt LA. Ett tag.
Jag övertalade honom att stanna.
Var inte löjlig. Han stannar för min skull.
Vi verkar ha mycket gemensamt.
Visst.
Tillbaka till verkligheten där vi har ett fall.
- Var är langaren? - Två av husets specialare.
Lucifer, jag dricker inte på jobbet.
Varsågod. Två av husets specialare.
Är din bartender en langare?
Tror du att jag anställde honom för magmusklerna?
Var fick du tag i K-Pop?
Jag får det från Koreansk Makt.
Bästa E i stan. Eller var det i alla fall.
Sorgligt men sant.
Tidigare baksmällefri. Men nu, på morgonen
är din mun som Gandhis flip-flops.
- Vad har ändrats? - Deras kock.
Gänget hade ett geni som kemist,
men hon blev girig.
- Stal hon från Koreansk Makt? - Ja.
Stor, mäktig, läskig boss
och hon stal rakt under näsan på honom.
Rätt modigt.
- Inte för att jag skulle... - Ja, ja, fortsätt.
Ville bossen få henne dödad?
Ja, men hennes labb sprängdes innan de kom åt henne.
- Konstig olycka. - Olycka?
Vet du bossens namn eller var vi kan hitta honom?
Ja. Brandon Hong.
Han gillar att vara på en karaokebar på Irola.
Men de kan vara farliga.
Okej. Då så...
Kom nu.
- Va? Vart då? - Till karaokebaren.
Prata med en gängledare.
Kanske sjunga en duett om du känner dig äventyrlig.
Vi måste bekräfta det han sa med Vice.
Vi måste få ett domstolsbeslut, och samla ihop en insatsstyrka.
Faktiskt planera att gripa hela gänget.
Okej. Är det sånt som Pierce skulle vara med om?
Nej. Pierce blir inte inblandad förrän vi tar in en misstänkt.
Därför borde vi åka till baren och hoppa över det.
Det är en grym knarkkung med beväpnade kompanjoner.
Man kan inte bara gå in där i kostym
och säga: "Hejsan, alla langare."
Så skulle jag aldrig göra.
Hejsan, alla langare!
Kom fram, var ni än är.
- Vem är du? - Lucifer Morningstar,
men ingen fara, jag är här ensam.
Polistillslaget kommer först om några timmar.
- Polistillslag? - Ja.
Som du förstår har jag lite bråttom.
Kan du ta mig till det större vapnet?
- Din boss. - Gör er av med honom.
Varför försöker folk undvika mig idag?
- Jag försöker bara hjälpa. - "Hjälpa"?
- Vem? - Dig!
Kommissarien! Jag är en givare!
Och nu
ska du hjälpa mig.
Mr Hong, tack för att du kom in.
Av ren nyfikenhet,
hur visste du att vi ville prata med dig?
När man jobbar med det jag gör, så hör man saker.
Och vad är det för jobb?
Jag styr Koreansk Makt.
Vi är en kriminell organisation
som specialiserar oss på utpressning och narkotikahandel.
Och ja, Sandra Jang kokade ecstasy åt oss.
När du en gång är så rättfram med dina brott,
vill du även erkänna mord?
Jag vill gärna hjälpa dig, men vi var inte skyldiga till Sandras död.
Trots att hon stal från er och fejkade sin egen död?
Ja, hon var smart.
Jag föll för
"mitt labb exploderade och jag dog"-tricket.
Men sen, som en röst från andra sidan,
- så ringde hon mig. - Sandra stal pengar från dig
för att starta ett nytt liv.
Varför tog hon kontakt med dig?
För att betala tillbaka med ränta.
Hon var väl trött på att alltid vara på flykt.
Förorten gav henne ett dubbelgarage och ett samvete.
Jag tycker det är svårt att tro.
Du och dina killar
är inte precis kända för er vänlighet.
Tack.
Och du har rätt, jag förlät aldrig Sandra.
Men det var inte för stölden, utan för att hon stack.
När jag fick veta att hon levde,
bad jag henne komma tillbaka, men hon sa nej.
Bästa kock jag haft.
Våra vinster gick ner 40 % när vi förlorade hennes recept.
Så hon är värd mer levande än död för dig.
Jag har instruerat mina killar att samarbeta.
Alibis och sånt, för natten då Sandra mördades.
Allt polisen behöver.
Okej. Du förstår väl
att fast du inte är inblandad,
så har du erkänt flera brott
och vi kommer att gripa dig.
Vad som än krävs för att dra Sandras mördare inför rätta.
Okej.
Det var den mest samarbetsvilliga ärkebrottslingen
jag nånsin träffat.
Gick du till klubben på egen hand?
- Vad gjorde du med honom? - Ingenting.
Vi gjorde bara ett avtal.
- Så klart du gjorde. - I utbyte för samarbete
gav jag honom receptet vi hittade på Sandras dator.
Några år i fängelse är ett litet pris att betala
för att fördubbla vinsten med en superb produkt.
Du får inte bara ge ut slumpmässiga, olagliga drogrecept.
Inte slumpmässiga. Det bästa.
Vi vill ju inte få ut dålig ecstasy
på gatorna, förstöra orgier
och fester, eller hur?
Retoriskt. Min poäng är att jag fick hit en misstänkt.
Kan vi ta in kommissarien nu?
Vi blandar inte in Pierce förrän vi kontrollerat Hongs historia
och om det han säger är sant
är han inte ens misstänkt.
Det finns ett sätt att få veta det.
Finns det?
Vad ska vi hitta där inne?
Vi känner redan till Sandras brottsliga förflutna.
Ja, men hennes brottsliga nutid då?
Sandra betalade sitt hus i kontanter. Sen, två år senare
betalade hon tillbaka till den koreanska maffian med ränta.
Hur fick hon de pengarna?
Precis. Det kan man inte göra på en kemilärarlön.
Tror vi att hon hackade in sig på banker?
Eller så dammade hon av sin gamla kunskap att koka ecstasy.
- Ja. - Okej.
Nu när vi vet vad vi söker,
låt oss hitta bevis för att hon ännu tillverkade
och sålde droger.
Konstigt. Det kopplar inte upp.
Låt mig se.
Snälla, förstör det inte.
- Vad gör den här? - Sluta skaka på den.
Du har sönder den!
Du har rätt, inspektören.
Det hjälper att veta vad man söker.
Är det kundlistan?
En arg kund, kanske.
"Jag vet vad du gör. Sluta, annars dör du."
Man kan ta flickan från ecstasy-affärerna,
men man kan inte ta ecstasy-affärerna från flickan.
Det är faktiskt inte ecstasy,
det är mer ett slags hemmagjort Adderall.
Erkände din partner att han snortat bevismaterial?
Det enda jag erkänner är att jag är mycket fokuserad på fallet.
Vi tror att Sandra justerade produkten till sin nya miljö.
Typ-A-mammor, pappor under press...
Och alla rika slynglar däremellan.
Och om hon sålde, antyder dessa dödshot
att nån inte ville ha de drogerna i grannskapet.
Hon försökte ta reda på vem som skickade dem.
Att hon gjorde det kanske fick henne dödad.
Se vem du kan röka ut i det samhället.
Jag hade precis samma idé.
Och det finns ett hus att hyra i Sandras kvarter.
Men ägaren vill bara hyra ut till ett par.
Bra. Du och Lucifer gör det.
Gärna, men jag har redan sökt igenom grannskapet.
De vet att jag är polis. Dan också.
Hitta en annan polis som känner till fallet
att jobba under täckmantel.
Ingen fara. Det har vi redan gjort.
Hejsan. Det är välkomstkommittén.
Ja, men inte på det lama sättet.
Vi ville bara vara de första att säga hej
till de nya paret i kvarteret.
- Jag är Brian. Det här är min fru, Anya. - Hej.
Tack. Så omtänksamt.
Älskling, vi har gäster!
Brian och Anya.
- Det här är Marc. - Hej.
Trevligt.
Plastfat? Är vi barbarer?
Har du inget porslin?
Du vet väl att det här inte är på riktigt?
Att det är bara för fallet?
Det här är min chans att lära känna dig.
Jag tar det på allvar och det borde du också,
för vår egen skull och för fallet.
Så nu gör vi ett bra framträdande.
Ska vi?
Men visa inte upp ditt "Vilande Pierce" -ansikte.
Vilket ansikte?
Hur träffades ni två turturduvor?
Vi var ihop redan i high school.
Vi var biologipartner.
Han bjöd ut mig när vi dissekerade en kräfta.
Min fru. Hon minns allt.
Ni då? Hur träffades ni?
- På jobbet. - Vi träffades faktiskt genom min pappa.
- Så rart. - Inte egentligen.
Min pappa är en riktig jäkel.
Jaha.
Det är tufft när föräldrarna inte gillar det man gör.
Det är sant. Och min far
gillade verkligen inte det här. Eller hur, Marky Marc?
Vi börjar inte med det
medan de här trevliga människorna är här, Luke.
Ursäkta. Marc föraktar att prata om sig själv.
Han är blyg.
Men låt inte det skrämma er.
Jag menar, vi är grannar nu...
- Ja. - ...trots allt.
Fråga gärna honom... Jag menar oss, vad ni vill.
Okej.
- Ska vi? - Ja.
Okej.
- Tack. - Det doftar utsökt.
Underbart.
Jag fattar.
När Chloe och jag skiljde oss
var jag så orolig över Trixie.
Vad hon skulle tänka när jag träffade henne.
Men jag insåg att det handlar om kvalitetstid,
inte kvantitet.
Jag är så glad att vi gjorde det här.
Du är en så trevlig, normal kille.
Tack, tror jag.
Jag menade det som en komplimang.
Efter de senaste månaderna
är normalt
precis vad jag behöver i mitt liv.
Hej, snygging.
- Läget, Dan? - Hej.
- Känner ni varandra? - Ja.
Vi dödade en kille tillsammans en gång.
Maze...
Nej.
Hon menade att vi slog ihjäl tid tillsammans en gång.
- Varför är du här, Maze? - Är det inte uppenbart?
Vi tre?
Ursäkta.
Har vi...
Nej då. Det har vi inte.
Nej, så klart inte...
Men om du vill...
Nu, vad du än
gillar att göra.
Jag har hört att det är...
Det kan vara stärkande, för jag har läst den här feministiska...
Jag gillar det.
Om hon gör det.
Det är så varmt.
Herregud. Får jag en drink till? Tack.
Milano?
Det är väl inte nötter i?
Jag sväller upp som en ballong.
- Allergier, naturligtvis. - Ja.
Jag tänkte inte på det.
Det som gör oss sårbara finns oftast rakt framför oss.
Skaldjur, till exempel.
Bin? Latex?
Du vet att jag inte har allergier.
Vi pratar om det fina grannskapet.
Ni verkar så sammansvetsade.
Ja. Det måste ha varit hemskt
när den där stackars kvinnan hittades nermald som hamburgerkött.
- Mäklaren berättade. - Ja, det var hemskt.
Stor förlust. Vi är som en enda stor familj här.
De flesta av oss i alla fall.
Vissa grannar kan vara lite jobbiga.
Kom igen. De vill inte höra om det.
Vi ska bara välkomna dem.
Höra om vadå?
Grannskapets vakthund.
Nån har skrivit meddelanden och terroriserat kvarteret.
"Klipp häcken, annars..."
"Sluta använda giftigt ogräsmedel, annars får du dricka det."
Den vakthunden verkar ganska upptagen med att jobba i trädgården.
Nej. Folk har fått dessa lappar för allt möjligt.
Högljudd musik, parkeringar, juldekorationer.
Det är som om Martha Stewart och Terminator fått barn.
Har ni nån aning om vem det är?
Nej, inte alls.
Vi har alla våra mysterier, eller hur?
På tal om det,
skulle inte ni två vilja veta mer om den här lilla gåtan?
Det här har varit trevligt,
men kom ihåg att vi måste upp tidigt imorgon.
Jag har ingen aning om vad du pratar om, älskling.
Jag trodde du gick till badrummet.
Nej. Förlåt, jag...
...behövde bara några minuter.
Sanningen är att jag har
varit i helvetet, faktiskt.
Det var det.
Inte konstigt att jag ville ha dig.
Det var därför. Jag kan känna lukten av det.
Smärtan, plågorna.
Är det så uppenbart?
Det syns på långt håll, tjejen.
Jag trodde att jag var bättre på att dölja det.
Du förstår,
jag dog nyligen, eller...
Tja, jag dog nästan
och sen dess
har det varit en kamp att försöka få mitt liv någorlunda normalt.
Är det vad du vill? Normalt?
Ja. Herregud, ja.
Jag är definitivt ingen Gud,
eller normal, så jag är väl ute.
Är du? Jag bara...
Jag berättade precis min djupaste hemlighet.
Ja. Förlåt.
Jag trodde att det var dig jag var attraherad av,
men det handlade bara om mitt gamla liv.
Och jag är inte säker på att jag vill tillbaka dit.
Men Dan gillar säkert det ännu.
- Tack så mycket för middagen. Hej då! - Hej då!
Den här vakthundsknäppisen verkar lovande.
Och lapparna lät som den vi hittade i Sandras hög.
Jag kan inte tänka mig nån
lika besatt av att följa förortsreglerna.
Vart är du på väg?
Jag lagar mat, du diskar, okej?
Familjeliv kan ha en konstig effekt på folk.
Frågan nu är
hur vi lockar fram denne vakthund?
Oroa dig inte över det. Lita på mig.
Ingen är en värre granne än djävulen.
Lucifer! Bygger du nåt?
Ja. Vårt rykte
som de jobbigaste grannarna i kvarteret.
Klockan är fyra på morgonen.
Vi kan kanske avsluta det här på morgonen.
"Vi"?
Du är knappt inblandad.
Jag trodde att det här skulle handla om dig och mig
- som umgås. - Nej.
Det handlar om att fånga en mördare.
Det kommer nån, hörni.
Du måste bara öppna upp dig för mig.
- Hörni? - Det löser ingenting!
Hör på! Det kommer nån.
Vi måste bara hitta din.
Hör ni? Jäklar!
Vi har pratat om det här!
- Det känns som jag inte känner dig! - Vad pratar du om?
Polis. Stå stilla!
Hej. Har du kommit för att hämta din gratängform?
Upp med händerna!
Det är inte olagligt att få folk att följa grannskapsreglerna.
Polisen borde tacka mig.
Jag är där ute varje kväll och hjälper er.
"Hjälper"? Var det vad du gjorde när du dödade June Lee?
Va? Jag har inte skadat June.
Jag förstår.
Du är där ute och försöker hålla ordning
och så kommer June och handlar med narkotika.
Tror du att jag försökte få June att sluta sälja droger?
Jag var hennes bästa kund.
- Köpte du hennes Adderall? - Ja.
Jag och halva kvarteret.
Hur tror du att jag fick energi att vara ute
varje kväll, hela natten?
June förändrade mitt liv.
Jag lärde mig mandarin.
Jag byggde en altan... Jag gick ner 18 kilo.
Okej.
Jag vet vad du gör! Sluta eller DÖ!
Skrev du inte den lappen?
Nej! Det är inte ens min handstil...
Titta på den, så slarvig. Men vad väntar du dig
från nån så aningslös att han lade en hel kropp i flistuggen?
Jag menar, såga innan du flisar. Alla vet det.
Tack.
Han skulle veta att man inte lägger lökskal
i kökskvarnen.
Varför skulle jag inte lägga lökskal
i kökskvarnen?
- Det är skräp. - Det är kompost.
Tack gode gud att det här äktenskapet är över.
Hör ni. Brian är inte mördaren.
Men ni är ännu under täckmantel och jag har en ny plan.
Är ni redo att åka tillbaka?
Tills döden skiljer oss åt, raring.
Okej, blir den här vinkeln bra?
Lite till höger och se till
att gästboken finns där jag kan se den.
Oroa dig inte. Vi ska kontrollera handstilen också.
Jag hoppas att folk dyker upp efter Lucifers upptåg.
Jag har bara väckt deras intresse.
Vi vill att alla skriver på.
Det gör det mer personligt.
Varför är hummusen så långt från grönsaksdippen?
- Va? - Alla vet att man lägger snacksen
bredvid dippsåsen.
Varför känns det som om det bara är jag som anstränger mig?
Antagligen för att du får allt att handla om dig.
Mig?
Ifall att du har glömt, så gör jag det här för dig.
- Jaså? - Ja!
Om du är oengagerad är det ingen mening.
i att vi ens är här.
Enda orsaken till att jag är här, är för att jag måste.
Allt annat är bara tomma löften.
- Du har ingen aning om vad du gör. - Vad sa du?
Du säger att du håller ditt ord,
men det gör du inte.
Jag fattar inte att du sa så.
Ursäkta mig!
Lucifer.
Vad håller ni på med där borta?
Det här är en fälla Du kan inte bara gå.
Jag kan inte vara nära honom nu.
Ibland när vi jobbar under täckmantel kan det kännas så verkligt.
Folk går varandra på nerverna, men här är grejen:
Du kan inte förändra din partner.
Det fattar jag.
Okej.
Hur svårt det än verkar nu
måste du hålla ut tills jobbet är klart.
Pierce kommer aldrig att bli killen
som bryr sig om var hummusen finns.
Men han bryr sig om det som spelar roll.
Som att lösa det här fallet.
Han kan inte göra det utan dig och han vet det.
- Gör han? - Ja.
Det gör han. Så snälla, gå tillbaka in
och skaffa underskrifterna.
Okej.
Du har flyttat på nachon.
Ja. Jag ville inte att nån skulle spilla salsa
- på makaronerna. - På makaronerna.
Jag visste inte om du skulle komma.
Jag gav dig ett löfte.
Och jag håller mitt ord, oavsett vad du tänker.
Jag kan ha överreagerat.
- Jag är ledsen. - Tack.
Men...
Du hade rätt om en sak.
Jag har inte alla svar.
Men jag hoppas att
vi kan hitta dem tillsammans.
Jag menar, trots allt
så är du kanske den enda personen på den här planeten
som verkligen förstår mig.
Jag vill inte lämna det.
Täckmanteln är officiellt återupprättad.
Okej. Kan vi nu titta i böckerna efter underskrifter?
- Marcia, några ord till kocken? - Jag har senap över hela...
Några ord till kocken!
Underbart. Kan du få in ordet "pervers"
här nånstans?
Kan du adressera det till "intrigerande hora"?
Bara ett litet skämt med Marc.
Brian har redan skrivit under för oss båda.
Marc och jag vill att alla
ska skriva ett litet meddelande.
Okej. Låt se...
Jag tror det är dags för oss att gå.
Men vi kom precis.
Ja, jag vet, men vi måste verkligen åka.
- Brian, vad håller du på med? - Nej, bara...
- Lägg ner boken. - Brian!
- Brian. - Brian?
- Bara ett litet meddelande. - Nej!
Jag vet vad ni försöker göra.
Brian, ta det lugnt. Lugna dig.
Ta det lugnt.
Alla backar undan!
Alla backar undan. Okej?
Undan!
- Brian. Brian? - Vi ska gå.
Tack, det var trevligt.
- Häcktrimmern då? - Jag försökte. Det funkade inte.
Lägg ner den.
Jag ville inte skada nån.
Jag vet.
Och jag vet att du inte vill skada nån nu.
Du är ingen mördare. Du bara skyddar en.
Brian, vad pratar du om?
Du skrev hotlappen till June.
Vi anklagade din man, men han måste ha känt igen
din handstil när vi visade den för honom.
Därför ville han inte att du skulle skriva i gästboken.
Vet du?
Hur kunde du göra nåt så korkat?
Jag är inte korkad. Jag vet att du och June hade en affär.
Nej...
Jag såg dig smyga omkring med henne och sen gick du ner i vikt.
Jag tänkte försöka skrämma bort henne.
Men sen fortsatte du smyga ut varje kväll.
Och så konfronterade du henne.
Ja. Men hon förnekade det och jag blev så...
Så arg att jag bara
knuffade henne. Och då...
Hon slog sig i huvudet, men...
Jag menade inte att döda henne, jag bara...
Jag ville inte att du skulle lämna mig.
Men han hade ingen affär. June var hans knarklangare.
Det är sant.
Jag köpte piller av henne för att gå ner i vikt.
För dig, så att jag kunde bli killen igen
som du blev kär i.
Jag ville inte att du skulle lämna mig.
Förlåt att jag tvivlade på dig, jag...
Jag bara...
Jag vet inte vad jag skulle göra utan dig.
Inte jag heller.
Okej. Showen är över.
Jag antar att det finns en kall tröst i att de greps tillsammans.
De har åtminstone varandra.
Ja. Det har de.
Dan?
Hej.
Jag ville bara komma förbi och be om ursäkt
om häromkvällen.
Du har inget att be om ursäkt för.
Jag skyller fullständigt på Maze.
- Tjejen är ett freak. - Hon är konstig.
Men hon fick mig att inse saker om mig själv.
Maze är inte den enda som är konstig.
Jag är ett vrak.
Allt prat om
att känna sig normal igen?
Önsketänkande.
Jag har en lång väg att gå.
Vad än det här är som vi har,
så har det aldrig varit normalt.
Och jag beslöt att jag måste äga det.
Jag gillar dig, Charlotte.
Du är inte lik nån annan jag träffat.
Så om du behöver tid för att reda ut saker och ting,
kan jag vänta.
Du är värd det.
Jag hörde att skilsmässan gick igenom.
Vad tänker du göra med din halva av Lux?
Lustigt, Decker.
- Vad är det? - Några från stationen
tänker ta en öl efter jobbet.
Jag tänkte du ville komma med
om du inte har nåt bättre för dig.
Jag tror inte att jag borde.
Ingen stor grej. Men, som jag sa ska många gå, så...
Hör på, Chloe.
Du och jag, det är ingen bra idé.
Jag menade inte alls nåt romantiskt.
Det är bara... Vi har att göra med döden varje dag och...
Alla ska dö. En dag dör du och jag bara...
Ja.
Att förlora din bror, det
påverkar dig ännu, eller hur?
Millenniets underdrift.
Jag förstår. Det gör jag.
Och ikväll är ingen stor grej.
Men
bara så att jag vet att jag inte är galen,
i övervakningsbilen,
när jag bad dig att stanna i LA,
vi hade ett ögonblick där, eller hur?
Vi delade ett ögonblick, ja.
Det var därför jag måste säga att jag inte passar för ett förhållande.
För vad det är värt,
så var det ett fint ögonblick.
Bäst att det är bra.
Jag såg fram emot att sova långt från dig inatt.
Det är bra.
Jag har äntligen klurat ut dig.
- Jaså? - Ja.
Du är livrädd för att låta nån komma nära dig,
för du vet att de till slut lämnar dig.
Du kommer att överleva dem.
Du vill dö
för du vill inte vara ensam längre.
Ja. Och?
- Vad är din poäng? - Om vi ska kunna döda dig
så måste vi göra det tillsammans.
Är det så?
Jag tror inte att du tillbringat tid med mig
för att försöka lista ut hur du ska döda mig.
Jag tror att du vill vara med nån
som blivit lika utsatt av din far som du själv blivit.
Det är du som inte vill vara ensam.
Jaha, vi kan väl kalla oss för vänner nu.
Och det är trevligt att ha en vän som är förstående.
- Jag fattar. - Nej, det gör du inte.
Du har varit på jorden i fem år.
Du kommer att förstå.
Det är svårt att inte komma nån nära.
Okej.
Vi har båda problem som vi måste jobba oss igenom.
Men om vi ska kunna hämnas på pappa
måste vi vara engagerade.
Jag har gift mig med dig,
jag kan nog inte vara mer engagerad.
Det är sant.
Sant. Men det finns så mycket som vi aldrig fick prova.
Okej då.
Hämta motorsågen.
Jag trodde aldrig du skulle fråga.
Översatt av: Ulrika Lindfors-Davis