EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Takk for at du gikk med på å møte meg, etterforsker.
Etter 57 telefoner, dobbelt så mange meldinger, skiltet vedSunset
og stripper-telegrammet...
Til mitt forsvar fikk Roberto gode anbefalinger.
Lucifer, jeg er klar til å snakke, og takk for at du var tålmodig,
men jeg vet ikke hva du kan si som vil gjøre en forskjell.
Jeg er enig.
- Jeg tror ikke at en gave vil løse dette. - Enda en gang er vi enige.
Hold det.
Hva driver du med?
For mange år siden opplevde jeg en lignende følelse av hjelpeløshet
og mangel på kontroll i livet mitt, så jeg kom hit til akkurat dette stedet.
Det var her jeg brente vingene mine.
Du har jo ikke vinger, men som en djevel som har lært å bruke metaforer...
En gave brenner en annen.
Jeg håper det gir deg den katarsisen det ga meg.
Jeg setter pris på dette, Lucifer, men det er ikke det jeg trenger.
Hva trenger du da, etterforsker?
Bare si hva jeg kan gjøre for å få orden på dette.
Det er én ting, men du vil ikke like det.
Si det.
Jeg trenger tid, og jeg trenger plass.
Jeg har ikke tid.
Ok.
Beklager. Jeg mener ikke å brase inn hos deg sånn, men du var ikke på jobb.
- Klokken er 07.00 - Og?
Det er bra at du er her.
Det haster å få snakket med deg om etterforskeren.
Hun vil ikke ha meg her når hun takler identitetskrisen sin.
Du bør vite...
Jeg burde vite bedre, jeg må være tålmodig. Jeg vet det.
Ikke det jeg mente, men et godt poeng.
Problemet er at om hun fokuserer på jobben, vil hun unngå problemene sine.
Hun må komme til der alt er bra igjen.
- Ja, saken er at Amenadiel... - Er i helvete og venter på meg, ja da.
Hvorfor tror du det haster?
- Lucifer. - Doktor.
Jeg må få orden på tingene med etterforskeren før jeg drar,
for når jeg tar over for broren min, vet jeg ikke når jeg kommer tilbake.
Jeg kan ikke bare overlate helvete til seg selv og...
Amenadiel.
Hei, Luci.
Hvorfor sa du ikke noe?
Vet du hva, bare gi meg ungen.
Bror, hvorfor er du her?
Der var jeg
og vandret gjennom helvetes korridorer, da jeg hørte en stemme.
En jeg ikke forventet å høre i helvete.
Hvem var det? Moder Teresa, Mr. Rogers? Adele?
- Far. - Snakket pappa til deg?
Fortsett, da. Hva sa han?
Han sa at helvete ikke trenger en vokter mer.
- Og? - Og det var det.
Så jeg kom for å treffe sønnen min.
Jeg har bare vært her i noen timer. Så skulle jeg til deg.
La meg se om jeg skjønner. Jeg tilbrakte akkurat flere tusen år der
og gjorde alt han ba om uten å klage.
Og du sover over én natt, og pappa sier at vakten er over?
Fars veier er jo...
Hvis du fullfører setningen, slår jeg deg i det "uransakelige".
Først etterforskeren, nå dette? Snakk om salt i såret.
Hva skjedde med Chloe? Har hun det bra?
Jeg vet ikke. Hun har holdt seg borte fra meg
siden Mikael sa at hun er en gave.
Ja.
- Vent litt, vet hun at jeg... - At du leverte gaven?
Nei. Hun var overveldet nok uten å blande inn det også.
- Jeg fant merra. - Hei, Maze, og god morgen til deg også.
Du hadde rett. De greiene du snakket om med å bli forlatt?
Helt klart hennes feil.
- Du fant den biologiske moren din. - Som jeg sa, merra.
Maze, jeg vet at moren din forlot deg,
men det kan hjelpe å forstå hennes perspektiv.
Kanskje...
Kanskje hun varfor ung til å takle det.
Moren min var 12 000 år gammel da hun fikk meg.
Tja...
Å være forelder kan være skremmende i alle aldre.
Ingenting skremte Lilith. Ikke da, iallfall.
Uansett er jeg sikker på at hun syns at alt sammen er forferdelig.
Hun sa at hun var glad for at hun gjorde det. Hvorfor...
Hvorfor forsvarer du henne?
Fordi jeg skjønner det.
Du er en fantastisk mor.
- Du ville aldri gjort det mot Charlie. - Nei.
Ikke motCharlie.
Hva sier du?
Da jeg var veldig ung,
fikk jeg et barn.
Ei jente.
- Og... - Og du forlot henne?
Maze…
Du må...
Amenadiel, du er tilbake. Vent, betyr det at Lucifer...
Nei, han er her.
Alt i helvete er tatt hånd om.
Jeg aner ikke hva det betyr, men bare legg det til listen.
Ja, jeg hørte det. Hvordan har du det?
Sendte Lucifer deg for å se hvordan sammenbruddet går?
Han vet ikke hvor jeg er.
Heldigvis har jeg dette å være opptatt av, å følge spor og fange skurker.
Det gir meg i hvert fall en viss følelse av kontroll.
Ok, Chloe. Om det er noe jeg kan hjelpe deg med, bare...
- Decker, vi har et lik nede i Silver Lake. - Ok. Jeg tar det.
Og...
Takk for tilbudet. Men nå holder jeg meg til jobben
og unngår alt som har med Gud å gjøre.
DEN GUDDOMMELIGE VEIS SØSTRE
Så festlig.
Hun ser ut som en engel.
Vaya con Dios, hermana.
Hva har vi?
Offeret er søster Victoria, også kjent som Victoria Reynard.
Hun var en novise som ikke hadde avgitt de siste løftene.
Dødsårsaken er stump vold mot bakhodet.
Det ser ut som hun kjempet.
Bloduttredelsene indikerer at hun ble dratt bakover med kjedet.
Merkene på halsen stemmer ikke med korset.
Det forvirrer meg også. Kanskje det var noe på kjedet som morderen tok?
- Hvem snakket du med? - Der borte.
Unnskyld meg.
- Hvem av dere fant liket? - Jeg.
- Jeg gikk først ut av cellen min. - Cellen? Høres ut som et fengsel.
Ja, "celle". Et gammelt ord for rommene deres.
Hei. Gammel fan, første besøk. Jeg ble nesten med selv.
- Jeg lurte bare... - Unnskyld meg. Søster Victoria.
Var hun lei seg i det siste eller kranglet hun med noen?
- Søster Victoria fikk akkurat vite... - At hun hadde blitt opptatt i ordenen.
Hun var så lykkelig.
Gud har velsignet oss ved å sende deg til å finne den skyldige.
Å, ja, det er hva Gud gjør. Akkurat.
Sender meg hit og dit, dreper en nonne bare så jeg får møte dere, og...
- Bare et øyeblikk. - Frustrerende.
Ja, bare et øyeblikk. Hva?
Hva gjør du? Du kan ikke fornærme dem sånn.
Beklager. Det var uprofesjonelt.
Ja, og du får meg til å ta meg dårlig ut foran nonnene.
- De skjuler opplagt noe. - De forteller ikke deg det nå.
Et godt poeng.
Jeg sa at jeg trengte å være i fred, men nå trenger jeg din ekspertise.
Jeg er i et kloster i Silver Lake. Når tror du at du kan...
...være her?
Selvsagt. Engel og alt det der.
Hva kan jeg gjøre for deg?
Daniel.
- Ja? - Etterforskeren vil ikke ha min hjelp.
- Kan ikke forestille meg hvorfor. - Nei, det kan du ikke,
men jeg må få opp farten på jobben hennes og innså
at du for en gangs skyld løser et problem. Armbåndsbrødre!
Nei. Uansett, jeg tenkte at du og jeg kunne bidra til saken bak kulissene.
Hva tror du at du sitter på?
Dette er Chloes sak. Jeg går gjennom bakgrunnssjekker og vitneavhør.
Er det dette du gjør hver dag?
- Hva trodde du at jeg gjorde? - Jeg vet ikke, løste dine egne drap?
- Du er bare en glorifisert bibliotekar. - Jeg løser mine egne saker.
Men vi hjelper hverandre, og dette er sånn virkelig politiarbeid ser ut.
- Virkelig politiarbeid ser kjedelig ut. - Vil du hjelpe til med saken eller ikke?
Når jeg står innenfor disse murene, minner det meg om å være iSilver City.
Er det sånn himmelen ser ut?
Nei, men det fins så mye kjærlighet til far her at det føles likt.
Og likevel veldig annerledes. Hvordan kan jeg hjelpe deg?
Jeg må minne deg om at jeg ikke kan bremse tiden slik som før.
Hva? Jeg visste ikke at det engang var en mulighet.
- Jøss, hva kan du gjøre? - Jeg er Guds største kriger.
Selv om jeg elsker bildet av at du slår til en gjeng med nonner,
er problemet at de fryser meg ut,
og jeg tenkte at siden du er en engel, kunne du kanskje bruke det.
Jeg kan ikke blottlegge meg for dem.
Nei, ikke…
Englesiden min, mener jeg.
Det var ikke det jeg mente. Mer i retning av Lucifers magi.
- Har du samme virkning på folk? - Dessverre, nei.
Er du sikker?
Takk for at du kom tilbake, for at du er villig til å lytte.
Jeg har aldri sagt det til noen.
Jeg ble gravid da jeg var 17,
og under hele graviditeten fornektet jeg det.
Selv da fødselen startet, tenkte jeg...
...at det måtte være en feil.
Men så...
...etter fødselen, da jeg holdt henne.
Da kunne jeg ikke nekte for...
...at hun var min, og jeg var moren hennes.
Men så tok de henne til intensivavdelingen og...
...alt sammen virket som en drøm.
En som jeg var fullstendig uforberedt på å takle.
- Ungen din var et mareritt. Jeg skjønner. - Nei. Herregud, nei.
Nei, hun var perfekt og vakker.
Og jeg var ikke sterk nok til å beholde henne.
Og jeg var ikke sterk nok til å orke å gi henne fra meg.
Så...
Så da sykepleierne gikk ut...
...dro jeg.
Så du bare...
Du bare gikk din vei?
Og derfor ender du i helvete?
Jeg trodde jeg kunne late som ingenting, men sannheten er...
Sannheten er, Maze...
At jeg tenker på henne hver eneste dag.
Jeg har til og med prøvd å finne henne et par ganger.
Jeg lurer på hvor hun er nå. Hvordan hun har det.
Hun ser ut til å ha det bra.
Hva?
Takk for at du snakker med oss.
Selvfølgelig. Jeg føler at jeg kan fortelle deg alt.
Vet du om noen som ville skade søster Victoria?
Vel, jeg...
Jeg er ikke sikker.
- Vet du om noen som ville skade Victoria? - Ja. Det gjør jeg.
- Hvem? - Djevelen, så klart.
Noen andre?
- Du er den vakreste jeg har sett. - Takk.
Spørsmålet var, vet du om noen som ville skade søster Victoria?
Å ja. Nei, det gjør jeg ikke. Beklager.
Jeg vet ikke hvem som ville ønske å drepe en så vidunderlig sjel.
- Men du skjuler noe, ikke sant? - Ja.
Det er en hemmelighet.
Men hvem kan lyve for de nydelige øynene?
Så abbedissen i klosteret er en morder?
Det skjedde for mange år siden, og Moder Angelica rømte hit til klosteret.
Hun har vært her siden.
De fleste nonnene visste det, men de beskyttet henne.
- Til du ga dem litt av magien din. - Det har aldri skjedd før.
De er nonner, du er en engel. Kanskje de føler det.
Kanskje. Jeg er bare glad det hjalp.
Kanskje offeret oppdaget sannheten og ville gå til politiet,
og moder Angelica prøvde å stanse henne?
Jeg skal be Dan undersøke det.
Det er ikke nødvendig.
Beklager at søstrene mine prøvde å skjule mine tidligere synder.
De bekymret seg for meg. Ikke døm dem for hardt.
Skal vi gjøre det?
Jeg kan ikke tro at ett eneste kloster krever så mye papirarbeid.
Jeg mener, de er jo nonner.
Hvor mye interessant kan skje med dem?
Ett eneste kloster?
Dette er bare arkivmappene om moder Angelica.
- Hva? - Ja.
- Dette vil ta en evighet. - Ja.
Det går fortere direkte. Jeg kan forføre sannheten ut av dem.
Det er 30 nonner der. Jeg tviler på at det er raskere.
- Det er mye morsommere. - Dette er morsomt.
Er det?
Et drap er som et gigantisk puslespill,
men du kjenner ikke hjørnebrikkene eller hvordan det vil se ut.
Du beskriver tortur. Det vet jeg.
- Det kan ta timer, dager eller år. - Definitivt tortur.
Jeg ser at selvhjelpstøyset ditt var helt mislykket.
Men ingenting føles bedre enn når du finner den ene brikken.
Og bang! Plutselig passer alt sammen.
Hei sann.
Jeg tror jeg fant brikken.
DETTE ER TRIST
- La meg snakke med dem. - Snarveier er ikke løsningen.
Hardt arbeid lønner seg.
Etterforskeren har allerede en mistenkt. Utmerket.
- Bror. - Luci.
- Hva gjør du her? - Chloe ba meg om hjelp med saken.
Akkurat.
Du tuller ikke.
Men saken må løses fort. Selv om jeg setter pris på at du leker etterforsker,
- bør dette gjøres av profesjonelle. - Som djevelen?
Jeg er konsulent. Jeg forstår menneskelige ønsker. Du er bare...
- Den som fant den mistenkte. - Er det sant?
Er det sant?
Chloe og jeg er et flott team. Jeg forstår hvorfor du liker å jobbe med henne.
Unnskyld meg, jeg skal bare...
Jeg vokste opp i Puerto Rico i det verste nabolaget du kan forestille deg.
Da jeg var 16, drepte jeg en mann i selvforsvar.
Jeg flyktet hit for å unnslippe straffen
og fant til slutt forsoning i Guds armer.
Men Victoria oppdaget sannheten.
Det gjorde hun. Jeg fortalte det forrige uke.
Men hun godtok det ikke.
Hun ville anmelde deg, og du følte at du måtte forsvare deg igjen.
Hun var så forståelsesfull, slik alle søstrene mine har vært det.
Etterforsker, jeg drepte henne ikke.
Jeg ledet faktisk bønnen da søster Victoria ble drept.
Dessverre er alibiet en gruppe nonner som har vist at de vilbeskytte deg.
Er du sikker på at det ikke er mer du vil fortelle?
Jeg ser hvorfor søstrene mine så gjerne ville snakke med deg.
Om det var mer, ville jeg sagt det, men det er alt.
Alt annet er i Guds hender.
Om dette er veien han vil at jeg skal ta, har han sine grunner til det.
Vil du virkelig oppgi din frie vilje sånn?
Jeg er villig til å tro.
- Kom igjen. - Jeg kjenner igjen blikket ditt.
Gjennom årene har mange som deg kommet til oss,
kvinner som føler seg maktesløse, i villrede.
Du har mer kontroll enn du tror, barnet mitt.
Hvilken av dem er det? Kontroll eller tro? Du kan ikke ha begge deler.
Jeg har tro på deg, etterforsker. Du hjelper de hjelpeløse.
Det krever en stor styrke,
og jeg tror at du er sterk nok til å finne den som gjorde dette.
Hva er det som tar så lang tid?
Puttet du noe i kaffen?
Det er den eneste måten å orke enda en kjedelig oppgave. Vær så god.
Telefonjournaler. Kom hit.
De gir oss en idé om hvem hun var, eller hvem som ville drepe henne.
Alt ligger i å bry seg om detaljene.
Hva med denne detaljen? Etterforskeren har tatt morderen.
Er det meg som ikke følger med?
Se, dette nummeret her. Kom hit. Det dukker opp om og om igjen.
Først med jevne mellomrom, så sjeldnere frem til hun døde.
Mens dagen før hun døde, er alt ubesvarte anrop.
Offeret tok ikke telefonen. Kanskje noen ble lei av å bli oversett.
- Det kan ikke stemme. - Hvorfor ikke?
Det er nummeret til Destiny Page. Ingen ville overse henne.
Popstjernen? Hvordan vet du nummeret hennes?
- En artig... - Vil ikke vite det.
- Jeg må si det til Chloe. - Så lenge det får ting unna.
Det kan være et nytt spor. Godt jobbet, Lucifer.
Ta det tilbake!
Så…
Destiny Page.
Du kjenner navnet. Du er vel ikke en fan av musikken hennes.
Hun ville kjøpe klosteret vårt. Men jeg trodde bare jeg visste om det.
- Sa du nei? - Ja, hun ble veldig opprørt.
Tror du at hun hadde noe med søster Victorias død å gjøre?
Vi vet ikke.
Hvorfor skulle Destiny Page ringe en nonne i et kloster hun vil kjøpe?
Det siste albumet var et bevis på hennes nye tro,
og det hun jobber med skal være noe lignende.
- Ikke si det til Lucifer. - Hemmeligheten din er trygg hos meg.
Så hvis Destiny er nyomvendt, bør vi snakke med henne.
ÅPENT HUS ADRIANA NASSAR - TIL SALGS
Er du klar?
Hun heter Adriana.
Jeg har lurt på hva de kalte henne.
Nå kommer hun.
Hei, hyggelig å treffe dere.
Jeg...
Du...
- Jeg kan ikke tro det. - Unnskyld?
At du ser ut akkurat som du gjør på bussplakatene.
Så søtt, takk.
Dette er Linda.
- Hun er... - En mulig kjøper.
- Beklager, vi har jo ikke noen avtale. - Det går bra, kom inn!
- Ok, flott. - Velkommen.
- Så pen.
Takk.
Hvis dere bare kan skrive dere inn? Takk.
Å se et hus for første gang kan være overveldende.
Jeg må bare venne meg til rommet.
Ta den tiden du trenger, og om du har spørsmål,
- bare spør. - Det har jeg.
Adopsjon. Ja eller nei.
Det partneren min prøver å si, er:
Hvordan er skolene her? For vi vurderer adopsjon.
Skolene er flotte. Helt opp til tolvte klasse.
Og personlig synes jeg det er flott at dere vil adoptere.
Jeg er adoptert. Det er det beste som har hendt meg.
Å ja?
Ja, men har du problemer med å komme i kontakt med folk?
- Over Wi-Fi? Hvordan er signalet? - Jeg tror ikke de har hatt problemer.
- Hva med å bevare forhold? - Hva har dette med huset å gjøre?
Beklager, du har rett. Dette ser ut som et vakkert hjem.
- Det er det. - Lurer på hvorfor noen ville forlate det.
- Kan du gi oss et øyeblikk? - Selvsagt.
- Hva gjør du? - Prøver å knytte dere sammen.
Å ja? Dette ser ut til å handle om deg, mens du samtidig torturerer meg.
Eller så prøver jeg å få deg til å fortelle henne sannheten.
Det kan jeg ikke.
Du fant moren din fordi du var klar til å treffe henne.
Men hvem vet når...
...eller om Adriana noen gang vil være klar til å treffe meg.
Jeg har innsett at det må være opp til henne.
Feiging.
Jeg er ikke Lilith.
Hvis du har noe du trenger å si til moren din, må du si det til henne.
Gal mistenkt, nybegynnerfeil.
Er kreftene dine borte? Det føles som du bremser tiden.
- Du får alltid den riktige? - Jeg har aldri arrestert en nonne.
Jeg vil at Chloe skal løse problemene sine like mye som deg.
- Fordi du har skyldfølelse? - Hvorfor det?
Fordi du utførte mirakelet på etterforskerens mor.
- Det var ikke... - Hva?
Kom igjen, snakk.
For mange år siden, på fars befaling, kom jeg til jorden for å velsigne...
...Penelope Decker.
Da mamma og pappa prøvde å få barn, sa de at de nesten hadde gitt opp.
Og rett etter besøket mitt ble du født.
Amenadiel.
Er du faren min?
Selvsagt ikke.
- Så "velsigne" er ikke en omskrivning? - Ikke i dette tilfellet, i det minste.
Nei, Chloe. Luci, hold opp.
Hør her, foreldrene dine er fortsatt foreldrene dine,
og jeg er lei for at jeg ikke sa det tidligere.
- Jeg... - Det går bra.
Det går bra.
Så jeg er den eneste som er immun mot Lucifers magi.
Så…
Har jeg noen krefter, eller noe kult?
Jeg vet ikke, laserstrålehender, noe sånt?
Nei. Selvsagt ikke.
De var opptatt av å skape en perfekt Mrs. Morningstar.
Hvorfor meg?
Jeg vet ikke, Chloe.
Da jeg fant ut om manipulasjonen, følte jeg det samme som deg.
Men så innså jeg at det er langt fra en forbannelse. Det er en gave.
Jeg håper bare at...
...du med tiden også vil se det sånn.
Det er en enorm forskjell, Lucifer.
Du fikk en gave. Jeg er den gaven.
Jeg er ikke engang en person.
Jeg er bare en ting, skapt for en annen.
Jeg...
Jeg må tilbake på jobb.
Det gikk jo bra.
Fem, seks, sju, opp og gå!
Gi meg litt liv. Gå, en, to, tre, fire.
Prøv å holde rytmen, to, tre, fire, og opp, seks,
sju, åtte, kom igjen, to, tre, fire, og fem... Herregud! Stans!
Skru av musikken.
Destiny, du er flott, men gutter, vi har gjort dette 45 ganger nå.
Det spretter sånn.
Etterforsker Decker, LAPD. Jeg må snakke med Destiny Page.
Miss Page trenger å være helt i fred når hun ber.
Vel, Hank, det respekterer jeg, men jeg må snakke med henne.
Timeplanen hennes er ganske full. Hva med neste lørdag?
- Ok. - Med mindre du har en arrestordre.
Ja.
Hei, det går bra. Jeg har hørt musikken din.
Jeg vet at du er troende, så.
Jeg er ganske sikker på at jeg har en beroligende virkning på deg.
- Akkurat. - Hank!
Hei!
Hei, hva gjør du her?
- Vent. - Hva skjer?
- Han er med meg. - Ja?
Hva gjør han her?
Hva gjør du her?
Jeg trodde hun kunne fortelle om drapet fordi hun er så from.
Men musikken hennes er opplagt bare en samling av vakre løgner.
- Drap? Ble noen drept? - Ja, Victoria Reynard.
- Du behøver ikke... - Det går bra.
Derfor sluttet hun å ta telefonen.
- Du kjente henne? - Hun er assistenten min.
Moder Angelica nektet å selge,
så du sendte assistenten din for å få informasjon?
Det virket som en god idé, helt til Victoria forelsket seg i det livet.
Og så? Drepte du henne fordi hun forrådte deg?
Hva? Tror du at jeg drepte henne?
Jeg elsket Victoria og var glad på hennes vegne.
Til slutt.
- Om alt var skuespill, hvorfor ba du da? - Det gjorde jeg ikke.
Jeg har vært edru i en måned. Jeg var så fristet.
Jeg burde takke deg for at du stoppet meg.
- Hvor var du i går klokken 10.00? - Et AA-møte.
Jeg fikk mynten for én måned og alt mulig.
- Kan noen bekrefte det? - Jeg går forkledd.
Svart parykk, rosa hettegenser.
Hva med månedsmynten? Den kan bevise det.
Jeg gikk på geiteyoga etterpå.
Den falt ut av lomma mi, og du vet, de spiser alt.
Så en geit spiste alibiet ditt?
Hei. Jeg trenger en tjeneste.
Jeg har vel fortjent dette.
Fortjent hva?
De ydmykende oppgavene, kjedsomheten, stanken.
Jeg burde ikke skyndet på etterforskeren. Men du derimot, kunne jobbe fortere.
Hvis du vil at dette skal gå fortere, kunne du hjelpe til.
Greit.
VERDENS STØRSTE SMÅBY
Legg det i kassen. Hva er dette? Du trenger ikke å pakke inn alt.
Kan du legge det inn raskere?
Unnskyld meg. Hvor er kvinnen som bodde her?
Lily Rose? Hun døde for noen dager siden. Hun etterlot seg masse søppel.
- Var dere i slekt? Vil du ha noe av dette? - Nei.
Kanskje...
Kan jeg bare få et øyeblikk alene?
Ja da. Hei, kom igjen. Vi går ut av rommet. Kom an.
GARDEN CLUB PRESENTERER
Fint armbånd.
Jeg går vanligvis ikke med det, men vennen min må justere chakraene sine,
så jeg gjør det for ham.
Er det slik du hjelper til? Seriøst?
Daniel! Jeg... Hva kaller du det? Finkjemmer.
Og du hadde dessverre rett. Jeg jobbet, og det lønte seg.
Hva mener du?
Jeg intervjuet alle, og vakre Amberley her
bekreftet at noen var i timen med svart hår og rosa hettegenser.
Flott.
Ifølge avskriften etterforskeren sendte, hadde Destiny Page på seg det.
Vent, leste du faktisk avskriften?
Ingen snarveier, Daniel.
Helt perfekt, for vi har akkurat bekreftet at Destiny Page ikke er morderen.
Så vi er tilbake til start.
Ja.
Kan du slutte å stirre? Ser du ikke at kvinnen er forlovet?
Jo, det er akkurat det jeg ser.
Takk.
- Hva? - Jeg beundrer deg.
- Ja? - Ja.
Du havner i blindvei etter blindvei, men fortsetter å lete.
Det avskrekker deg ikke, faktisk får det deg bare til å prøve hardere.
- Jeg høres ut som en sadist. - Nei.
I evigheter var jeg Guds høyre hånd.
Og for det meste ante jeg ikke hvorfor jeg gjorde det jeg gjorde.
Men å se din utholdenhet, å se deg fortsette å grave etter sannheten, er...
...inspirerende.
Jeg skulle ønske jeg hadde hatt den nysgjerrigheten, for da...
...hadde jeg kanskje hatt svarene du ber om.
Men det har jeg dessverre ikke.
Og ikke Lucifer heller.
- Jeg vet hvem morderen er. - Vi vet hvem det er.
- Vi. - Ja.
De mystiske merkene på halsen til Victoria?
- De er fra en ring. - En forlovelsesring
som du har rundt halsen så geitene ikke spiser den.
- Eller som spion i et kloster. - Det er ikke de eneste grunnene.
Armbåndsbrødrene!
Jeg kan forstå at en forlovede ville bli opprørt over at hun ville bli nonne.
Men vi har ingen bevis, ingen anelse om hvem forloveden er.
Vi vet ikke engang om forloveden er "han".
- Ja. - Så nå...
- Unnskyld. - Ja?
Fins det et sted vi kan snakke sammen alene?
- Selvsagt. - Jeg mente med ham.
Du er nervøs.
Det går bra, søster Francine. Du kan stole på meg.
Jeg har villet gjøre det siden jeg traff deg, men jeg er redd.
Jeg forstår. Jeg gjør det, men hør her...
Når du innrømmer sannheten, vil du bli overrasket over hvor godt det føles.
- Jeg har aldri gjort noe sånt før. - Ikke jeg heller.
Det er bare… Jeg er en troende kvinne.
Da er det desto større grunn.
Fordi du, søster Francine, av alle mennesker, vet hva du må gjøre.
Her?
Nå?
Ja. Bare gi slipp på alt.
Jøss.
Husk, Daniel, det fins ingen snarveier.
- La ham gjøre jobben. - Godt poeng.
- Hva er det du gjør? - Jeg gir slipp på alt.
Som du sa, jeg innrømmer sannheten om følelsene mine for deg.
Det var ikke det jeg mente.
Dette er galt.
Jeg er nonne. Jeg elsker Gud, det er bare...
Når jeg ser på deg, får jeg en følelse jeg aldri har hatt før.
Hva sier det om meg?
- Hva føler du? - Det vil høres latterlig ut, men...
Jeg føler meg nærmere Gud.
Men ikke helt, det er...
Som din kjærlighet til Gud reflekteres tilbake...
...gjennom meg.
Ja.
Det er akkurat sånn. Hvordan visste du det?
Jeg visste det ikke før du sa det høyt.
Jeg begynner å forstå noe.
Var det dette du ville snakke om?
- Hva trodde du det var? - Drapet på søster Victoria.
- Jeg skulle gjerne hjulpet deg. - Kanskje du kan det.
Nevnte hun en kjæreste eller forlovede?
- Hva med besøkende? - Hun likte å være alene.
Hun sa at hun hadde oppdaget et hemmelig rom ingen visste om.
- Hun likte å være alene der. - Takk.
Om søster Victoria visste om et hemmelig rom...
Et perfekt sted å møte en forlovede.
Finner vi det, kan vi kanskje identifisere ham.
Ja.
Jeg vet hva du tenker, Lucifer.
At når denne saken er løst,
har jeg på en magisk måte funnet ut av alt, og alt vil bli bra.
Jeg tenker definitivt ikke det nå.
Jeg...
Jeg vil at vi skal være sammen. Det vil jeg virkelig.
Jeg vet bare ikke hvor lang tid det tar før jeg kommer over dette.
- Jeg kan kanskje aldri... - Jeg skjønner.
Gjør du det?
Det finnes ingen snarveier. Bare ta all den tiden du trenger.
Er du sikker?
Ok.
Det må være her. Det må være her et sted.
Hvordan fant du dette?
Jeg skjønte at Destiny Page kunne ha tegningene
fordi hun var interessert i å kjøpe bygningen.
Victoria visste om dette stedet fordi hun jobbet for henne.
Ja, og én telefon til folkene hennes, bingo.
Hemmelig kjeller.
Ok, så hva ser vi etter her?
Noe som ikke hører hjemme her. Noe nytt.
Noe en nonne ikke ville ha.
Noe...
...med fingeravtrykk på.
Jeg skulle ønske du ikke hadde funnet den først.
Hei, Hank.
Da jeg ba om tegningene, skjønte du hva jeg så etter.
Ja.
Visste Destiny at du var forlovet med assistenten hennes?
Nei, hun var for opptatt med det religiøse imaget om dagen
og å bli full hele kvelden.
Ikke særlig troende, hva?
Det er bare en bløff. Det syns Victoria også til hun kom hit.
- Hun slo opp, og du drepte henne? - Jeg ville snakke henne til fornuft,
men vi begynte å krangle, og jeg ville ha ringen tilbake.
Jeg mente ikke å dytte så hardt.
Hvorfor? Hvorfor skulle hun velge dette stedet fremfor meg?
Vi hadde noe virkelig. I stedet forlot hun meg for oppdiktet tøys!
- Jeg tror vi har hørt nok, ikke sant? - I massevis.
Det er veldig ridderlig av deg.
Å dø først.
- Hvordan i helvete? - Hva om det ikke var falskt?
Hva om det var mer ekte enn engang hun visste, og du, Hank,
- tok det fra henne? - Nei.
Det er umulig.
Herregud.
- Du må tro, Hank. - Nei.
Få ham vekk fra meg.
Hold deg unna meg!
- Jeg trodde ikke du skulle blottlegge deg. - Det skal jeg ikke.
Men det føltes riktig for det han gjorde.
Ja, vel...
Det kan være ubehagelig å finne ut at alt faktisk eksisterer. Tro meg.
Ja.
Jeg ville snakke om det. Jeg tror jeg vet hvorfor nonnene ble tiltrukket av meg.
Hvorfor det?
Søster Francine sa at hun følte Guds kjærlighet sterkere sammen med meg.
- Når hun var i mitt nærvær. - Ja, du er en engel.
Jo, men jeg er sikker på at hun så sin egen tro reflektert tilbake mot seg.
Ok. Hvorfor sier du det?
Lucifer, faktisk.
Menn, kvinner, alle trekkes mot ham fordi han får frem folks ønsker.
Men hva om årsaken til at de trekkes mot ham, er på grunn av det?
Så du sier at Lucifer reflekterer folks ønsker tilbake mot dem?
Alle vil være hos det de ønsker seg mest.
Ja, jeg er enig, men når jeg ser på ham, ser jeg ikke det.
Som betyr...
At du er den eneste dødelige som ser ham slik han virkelig er.
Så alt vi har delt og...
- Alt jeg fryktet at varmanipulering... - Er så ekte som det kan få blitt.
Du er ikke gaven, Chloe.
Det er det.
Ja, men jeg gjør ham sårbar.
Det er noe annet jeg vil snakke om.
Hva er dette?
Et databaseskjema for biologiske foreldre.
Så de adopterte barna deres kan finne dem om de vil.
Det er somdusørjakt på mor og far.
Takk, Maze.
Dette er perfekt.
Du må gi datteren din valget, ok?
Du er nødt.
Du traff moren din, ikke sant?
- Hva sa du til henne? - Ingenting.
Jeg fikk ikke si: "Jeg hater deg."
Jeg fikk ikke si: "Jeg tilgir deg." Jeg fikk ikke si noe.
Fordi hun er borte.
Hun døde, Linda.
Hei, Lucifer.
Etterforsker.
- Kan jeg sette meg? - Vær så god.
Vel, jeg hadde en interessant samtale med Amenadiel.
Ikke si at du gjør ham til politikonsulent. Alt unntatt det.
Nei, faktisk. Han har en teori om hvorfor jeg gjør deg sårbar.
Fortell.
Vel...
Teorien hans er at jeg ikke gjør det.
Jeg har mange arr som beviser det motsatte.
Han tror at du velger å være sårbar rundt meg.
Jeg velger å...
Pokker ta.
Jeg tror at han kan ha rett.
Etterforsker.
Lucifer.
Hvis det er sant,
hvis du velger å være sårbar rundt meg...
...da velger jeg å være sårbar rundt deg.
Tekst: S. Marum