Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Léo!
Léo, hva gjør du?
Kom ned med én gang!
- Léo! Hva gjør du der oppe? - Kom ned, nå!
Hva i helvete gjør han?
Léo, kom ned!
Du er for tung!
Faen, han gjorde det med vilje.
Hopp!
Hvor er Michel? Løp og hent ham.
Alle sammen inn! Dere hørte meg. Inn!
Léo, kom ned!
Hopp, din jævel!
- Kom igjen, hopp! - Hold kjeft!
Gjør det!
Hold kjeft!
Vis at du har baller. Hopp!
Ikke rør deg!
Léo!
Faen! Hvorfor stanset ingen ham?
Han er din sønn. Hvor i helvete var du?
Léo?
Vil dere se min siste flygetur?
Ana, telefon.
Ja, det er meg.
Ja, litt.
Hvor er han?
Hva nå?
Skal du hoppe, eller kan vi snakke sammen?
Jeg vil ikke ta testen.
Etter to års leting har jeg endelig funnet moren din, og nå er du redd? Flott...
Det er ikke meg.
Hør her, Léo...
Jeg vet du er redd...
Men snart er du 18, og da kan du gjøre hva du vil.
Hva om jeg ikke kjenner henne igjen?
Du har fått en sjanse alle vennene dine ønsker seg. Å finne familien din.
Ikke la den gå fra deg. Stol på meg.
Blir du med meg?
Ikke vær redd.
Ja.
Hva vil de kalle meg?
...GUTTEN, GABRIEL FARRÉS, FORSVANT ETTER...
Hei. Hyggelig. Jeg er Michel.
- Ana. - Enric.
- Svogeren min. - Gabriels onkel?
Bli med meg.
Hvordan vil møtet foregå?
Gi meg mappen til Léo. Takk.
Jeg beklager, men...
Da de kom med ham, hadde han på seg en Leo Messi-trøye.
Han tok den aldri av, så vi kalte ham det.
Hvor lenge har han vært her?
Han har vært her i to år.
Sjansene for å finne et savnet barn etter åtte år er...
Nesten lik null.
Vi sjekker gjerne sakene våre mot savnede barn i Europa.
Men da Léo kom hit, snakket han ikke.
Derfor tok det en stund før vi hørte den katalanske aksenten.
Etter det
lette vi etter barn som hadde forsvunnet fra Cataluña i den perioden.
- Går det bra med deg? - Ja.
Vi hadde en liste med ti navn.
Unnskyld, men må vi gå inn alle sammen?
Får vi et øyeblikk?
Blant dem var Gabriel Farrés.
Og hvor fant du ham?
På gata.
Han husket ingenting.
Og hva sier han? Sier han at han er Gabriel?
Det er mer komplisert enn som så.
Har dere hørt om dissosiativ amnesi?
Det er ofte forårsaket av et psykisk sjokk.
Er det ikke det alle prøver på? Så de ikke blir sendt hjem.
De fleste ungdommene er kriminelle, uten familie.
Og de fleste har opplevd misbruk.
Jeg prøver å finne ut mest mulig om fortiden deres, for å kunne hjelpe dem.
Men med Léo var det umulig, for han husket ikke barndommen sin.
Så han vil ikke...
Han vil ikke huske meg?
Jeg blir værende hos dere en stund, for å hjelpe ham å tilpasse seg.
Hva om vi ikke er sikre på at det er ham?
Ifølge fransk lov er gjensidig gjenkjennelse nok.
Om dere er i tvil, kan dere ta en blodprøve.
- Forstår dere? - Ja.
Går det greit?
Kan vi stanse?
Ikke her. Vent litt.
Føler du deg dårlig?
Jeg må pisse.
Léo.
Léo!
Ikke vær redd, det er ingenting.
Han kommer tilbake. Det går fint.
Jeg skal gå og finne ham.
Léo?
Blir du med inn?
Du har ikke endret noe.
Jeg lot det stå til deg.
Jeg nådde ikke opp så høyt før.
Og hunden min?
Nei...
Kanskje du husker den til besteforeldrene dine.
Og hestene?
Vi solgte dem.
Det er Glòria. Hva bør jeg gjøre?
- Bli til middag i det minste. - Hun vil nok treffe ham. Det er min kone.
Kanskje det er bedre å vente til i morgen.
Det har vært nok følelser for én dag.
- Jeg kan bli. - Nei, la dem være alene.
Det er bedre å hoppe uti det, synes du ikke?
Kan du gi meg skyss til hotellet?
Slakteriet bruker muslimske slaktemetoder.
Brorparten av de ansatte...
Takk.
...er fra Mali, Guinea eller Nord-Afrika.
Slakteriet har tatt i bruk et rotasjonssystem,
så de ansatte får variasjon i arbeidsoppgavene,
da en høy prosentandel av de som utførte slaktingen,
utviklet psykiske problemer.
Nå går arbeidsoppgavene på rotasjon:
dyremottak og slakt,
rensing og stykking,
og tilberedning av kjøttet som mat.
Jeg er trøtt, ok? Jeg går og legger meg.
Gjør det noe?
GUTT FORSVINNER I PYRENEISK LANDSBY
MANN DØR OG SØNN FORSVINNER I SETRIUS
MOR HOLDER HÅPET I LIVE
GUTT, 9, FORSVUNNET ETTER FARENS DØDSULYKKE
SAVNET
God morgen.
Jeg har laget frokost.
Se her. Disse er vel kule? Liker du dem? Hvilken størrelse bruker du?
Størrelse 42, men jeg har disse.
Ja, men du trenger fjellsko.
La moren din få spandere.
- Jeg vil ikke at du bruker penger på meg. - Hvem andre skal jeg bruke penger på?
Jeg har noe til deg.
HITLÅTER
Takk. Jeg elsker den.
Hei. Jeg skal ikke klemme deg, for jeg stinker.
Joan?
Jeg kommer straks. Kom igjen, Joan.
Glòria?
Kom, guttungen er her.
- Hallo. - Hei.
- Vi har savnet deg. - Og jeg dere.
Han har blitt voksen.
Hva har dere gjort?
Bare ruslet rundt og handlet litt.
Det er bra for deg å komme deg ut litt.
Glòria, det holder.
Dere må ta igjen for det tapte.
- Kan du ta et bilde, Joan? - Ja.
Sånn.
La oss skåle.
Takk.
En skål for Gabriel.
- Skål for Gabriel. - For Gabriel.
- Hva? - Hva synes du?
- Om hva? - Landsbyen.
Du forventet kanskje noe annet. Men den er like kjedelig som alltid.
- Du ser ikke ut til å kjede deg. - Hva mener du?
Er hun i grønt kjæresten din?
Jeg ser alt.
Jeg må spørre deg om en ting.
Husker du meg virkelig?
Tuller du?
Selvfølgelig husker jeg deg.
Du er litt på villspor. Du kjente ikke igjen moren min.
Ikke lat som med meg.
Jeg trodde jeg klarte meg bra.
Vi pleide å spille basketball, hva?
Jeg husker visse ting, men ikke andre.
Ja. Du husker det du vil huske. Men slapp av, jeg tror ikke de forstår.
Om du trenger noe...
Jeg husker ikke faren min.
De sier det er bedre at du husker ting av deg selv.
- Joan, kom. - Jeg må gå.
Her er husnøklene.
Kjøleskapet er fullt av mat.
PAU RIBA VIDEREGÅENDE
Ana?
- Tror du Gabriel kunne få seg jobb her? - Her? Umulig.
- Er det ikke bedre å la ham ta det rolig? - Det er ikke bra for ham å gå uvirksom.
Hva med hotellet til Enric?
Jeg vil ikke skylde Enric flere tjenester.
Tror du det ville være bra for Gabriel at vi flyttet?
- Vil du flytte herfra? - Ja.
Det er ingenting å gjøre her.
Jeg kunne ikke dra uten Gabriel.
Men nå har alt endret seg.
Hvor skulle dere dra?
Jeg? Jeg er fra sør.
Jeg hadde aldri sett slike fjell før.
Det er nok best om dere blir værende inntil videre.
Det blir for mange endringer for Gabriel.
Og du? Hvor bor du?
Fosterhjemmet er hjemmet mitt.
Fosterhjemmet?
Bakgrunnen min ligner Gabriels.
Jeg var 15 da jeg kom dit. Men jeg var ikke så heldig.
Og det er ikke så enkelt å dra sin vei. Å leve et såkalt "normalt liv".
Så jeg ble værende, og de ble familien min.
Etter hvert fikk jeg jobben som sosialarbeider, og det reddet meg.
Uten den ville jeg nok valgt en dårlig vei.
En dårlig vei?
Hvordan endte du opp der?
Det er...
En historie for en annen dag, over en øl.
Ristet mais.
Disse er mine. Fetteren min er mindreårig.
Du skal få kjøpe øl, men ikke tøy grensene.
- Jeg er gammel nok. - Ikke lyv til meg, gutt.
Jeg gjør ikke det.
Hvis du vil, kan du heller få ingenting. Alltid det samme...
Joan.
Vekslepengene er honoraret mitt.
Her.
Trenger jeg leg for denne også?
- La ham få prøve å kjøre den. - Jeg kjører bare biler.
Du kan låne min når som helst.
- Gabriel, hvor har du vært? - Husker du ingenting?
Hva bryr det deg?
Tror du alt du hører? Selvsagt husker jeg.
- Så hvor har du vært? - Her og der.
Alene?
Iblant, ja. Jeg møtte folk underveis.
Du må ha truffet mye rart.
- Hva levde du på? - Hva jeg enn fikk tak i.
- Man får alltids tak i noe. - Hva betyr det?
- Jobbet du? - Vil du vite alt?
Si ifra når du har hørt nok.
Jeg jobbet som tatovør,
mekaniker, jordbærplukker...
Elektriker, klovn, maler, postmann...
Si ifra når du har hørt nok.
Og søppeltømmer, hva?
Jeg delte ut løpesedler, var servitør... Holder det?
En gang, i Portugal,
traff jeg en fyr som jobbet på slakteri, og han skaffet meg jobb der.
Jeg går inn, og alle er svarte eller arabere.
- Jeg var den eneste hvite. - For en jobb!
Man blir vant til det, som alt annet.
Det verste var da vi tok sjefen på fersken i å knulle en sau.
- Seriøst. - Så ekkelt!
- Si det til den som spiste den. - Med sæden hans inni!
Æsj!
Var det ikke fælt å drepe 50 dyr om dagen? Det høres røft ut, kompis.
- Du går jo på jakt. - Det er ikke det samme.
Jeg husker første gang søsteren min og jeg var på tjuvjakt.
Jeg ville jakte, men hun ville bare dra hjem.
Jeg støtte på en fjellgeit og drepte den.
Vi sprettet buken dens her.
Det var en drektig hunn. Jeg følte meg elendig.
Jeg spiste den allikevel, men jeg jakter ikke på dem lenger.
Ja, å drepe hele tiden gjør deg gal. Det er derfor de roterer.
Du flår, stykker kjøttet...
Ingen bare dreper hele dagen.
Men man finner alt mulig. En babygeit er ingenting.
En gang stykket vi opp en ku da vi hørte en lyd.
Det var som en...
- En bie? - Nei.
Vi hørte en lyd,
åpnet kua, og fant en telefon inni den.
- En mobiltelefon. - Funket den?
Ja.
- En kvalitetstelefon! - Den funket fortsatt.
Bonden bare: "Jeg finner ikke telefonen min." Han ringte og ringte.
70 tapte anrop!
Vi ringte ham tilbake for moro skyld. Han husker oss nok ennå.
- Du er sprø. Knullet du noen sauer? - Bare dere landsbyfolk knuller dyr.
- Joan, du må hjelpe meg. - Hva trenger du?
- Du er den eneste jeg kan stole på. - Hva er det?
Jeg må opp i fjellet.
Dit faren min døde. Jeg finner det ikke på egen hånd. Vil du hjelpe meg?
- Hvordan var det å treffe gutta? - Bra. De er morsomme.
- Du er flink til dette. - Synes du?
Jeg liker det. Jeg vil gjerne lære meg å lage mat.
Jeg kan lære deg det.
Det krever kjærlighet, som alt annet.
Når man bor alene, bryr man seg ikke.
Men med litt kjærlighet, og de urtene du har for hånden,
så har du en "kjøtt- og urtegryte".
- Det er ikke noe vann. - Rørene må være frosne. Flytt deg.
- Vann. - Slå det av.
Vil du ha litt til?
- Litt til? - Nei.
- Bare en dråpe. - Jeg kommer til å bli full.
Nei...
- Dette er kjempegodt. - Hva er det?
Milde moses...
- Smak. - Så ekkelt! Nei.
Smak.
- Liker du det? - La meg smake...
Nei. Nei, jeg liker det ikke.
- Takk for at du kom. - Vent.
Jeg blir med, så kan jeg gjøre det neste gang.
- Joan sa dere gikk på skole sammen. - Ja.
Hør her, gutt...
Jeg vet ikke hva du er ute etter, men du lurer ikke meg.
Er det klart?
Hva snakker du om?
Du kan utgi deg for Gabriel, men la de døde være i fred. Forstått?
- Hvordan går det med Ana? - Fint.
Jeg har hørt at den lokale skolen er veldig bra.
Skole? Hva skal jeg med skole?
- Du kunne fått deg praksisplass. - Glem det.
- Hvor lenge blir du? - Et par dager. En uke maks.
Jeg må tilbake. De klarer seg ikke uten meg.
- Gabriel, si meg... - Kall meg Léo, vær så snill.
Gabriel er for merkelig.
Det er rart for meg også.
- Vil du beholde denne? - Nei, kast den.
- Er du sikker på dette? - Ja.
Jeg vil klare meg fint her.
- Er du ikke kald? - Nei.
- Hva er det på disse? - Jeg vet ikke. Jeg har ikke sett på dem.
- Er pappa på noen av dem? - Husker du ham?
Noen ting.
Gabriel, hvor er den?
Pappa! Mamma!
- Så lys stemme jeg hadde. - Nå har du mannsstemme.
Du har endret deg en god del.
- Ana? - Ja?
Går det bra med deg? Ja?
Se så langt hår du hadde.
- Du lignet mer på meg der. - Gjorde jeg?
Øyenbrynene dine har blitt mørkere.
Nå er de mer som pappas.
Ikke sant, Michel? Denne delen.
Særlig uttrykket.
Fin badedrakt.
Så flaut...
- Du ser vakker ut. - Ja, særlig.
- Du er vakker. - Nei...
- Hun er vakker, ikke sant? - Veldig vakker.
Det er hun fortsatt.
Se, så kjekk faren din var.
Dere to lekte hele dagen.
Han elsket oss høyt.
Du er sprø. Hvorfor har du ikke kledd deg skikkelig?
- Du vil fryse i hjel. - Dette er ikke kaldt.
En gang i Russland frøs jeg nesten i hjel. Det var kaldt!
- Har du vært i Russland? - Ja.
Fem fyrer overfalt meg og begynte å jule meg opp.
Jeg trodde de skulle drepe meg.
Jeg begynte å slå og sparke inntil jeg innså at jeg var iskald.
Jeg sto som dette.
De stakkars jævlene fikk seg en omgang.
- Hvordan kom du deg til Russland? - Jeg haiket.
Du er full av piss.
- Dette er en dårlig idé. Vi stikker. - Vent.
La oss gå hjem.
Var det her han falt?
Hva skjedde?
De mistet deg. Lluís fortsatte å lete, og faren min gikk etter hjelp.
Jeg tror det var her.
Og så?
Det snødde i to dager, så fant faren min ham.
Dette er en dårlig idé.
Hva hadde en niåring her å gjøre?
Dere var på jakt. Faren din var sånn.
Og hvor var du?
Pappa tok meg ikke med da jeg var liten. Det var bare dere tre.
- Faren din var annerledes. - Hvordan da?
Hvorfor husker du meg, men ikke ham?
Hvorfor vil ingen snakke om ham?
Fordi det ikke er noe pent å si om ham.
- Det er best om du ikke husker. - Faren din er en bølle, men du elsker ham.
Faren min lette etter deg i fem dager. Fem dager! I snøen!
Han overlevde bare så vidt. Fikk frostskader i fingrene.
Du har alltid vært sånn. Jeg forstår ikke hvorfor dere forsvarer ham.
Forsvarer ham?
Ingen på sykehuset trodde på "uhellene" til deg og Ana lenger.
Beklager. Ikke si til moren din at jeg sa det.
Alt sammen, alt sammen.
Alt. Nei? Jo, se her! Én, to, og...
En gang til.
La oss gå og tørke oss.
Pappa! Mamma!
Mamma!
Hva er det? Er det noe i veien?
- Er det noe du vil fortelle meg? - Jeg? Hva skulle det være?
Jeg hører ikke hjemme her.
Hva er det denne gangen?
Du gir alltid opp ved første hindring.
Hva vil du? Bli her hos Ana, eller dra tilbake til fosterhjemmet?
- Det er ikke det. - Hva er det da?
- Dere lyver, alle sammen. - Har jeg løyet til deg?
Du tok meg med hit, men du fortalte meg bare halve sannheten!
Jeg vet ikke hva du prater om.
Vil du at jeg prater med Ana? Bare si det!
For en skam. Samme film hvert år.
Jeg så på videoen igjen.
Så jævlig bra. Dere tok meg med overalt.
Vel... Vi hadde bedre råd den gangen.
Hva mer gjorde vi sammen med pappa?
Det du så.
Reiste på ferie.
Men her i landsbyen, hva gjorde vi?
Dere spilte fotball,
- gikk på ski... - Og hva mer?
- Du likte å svømme i innsjøen om vinteren. - Hva mer?
- Klatring... - Hva mer?
Jeg vet ikke. Hva vil du vite?
Jeg tror jeg begynner å huske andre ting.
God natt.
Enric.
Gabriel er hjemme.
Jeg vil ikke vekke ham.
Vi vekker ham ikke.
Enric, nei.
Nei, Enric. Ikke.
Vær så snill. Ikke gjør det.
Jeg savner deg.
Tenk på Gabriel.
Du er onkelen hans.
Hva med meg?
Hvem tenker på meg?
- Hvem leder? - Alfred.
Men mange drar ut siste dagen, så det kan skifte.
Faren din vant alltid. Han kunne tilbringe timevis på jakt.
Han hatet å tape. Enric ble så irritert.
Du kan også dra, hvis du vil, men du må opp klokken 05.
Nei, jeg sover dårlig, og her oppe våkner jeg av den minste lyd.
Jeg ser Joan ikke er her. Jeg går og finner ham.
Det var deilig, Glòria. Takk.
Jeg lar deg betale, Enric. Holder det innen familien.
- Knullet du Ana mens faren min levde? - Faren din...
Faren min?
La min bror hvile i fred!
Jeg vet ikke hvem du er, men du er ikke velkommen her.
Ville du ha Ana for deg selv?
Du aner ingenting!
For siste gang:
Hold deg unna familien min. Forstått?
Hold deg unna Ana.
Jeg holder kjeft hvis du holder kjeft. Ok?
- Hvorfor løy du til meg om pappa? - Tilgi meg.
Jeg var på nippet til å dra. Vi er ikke familie.
Gabriel.
Gabriel, vær så snill.
Hvis du lyver igjen, drar jeg min vei.
Jeg er lei for det. Tilgi meg.
- Skal vi sette hunden på flåta? - Ja, sett ham på.
Skal du på?
- Opp her. - Han vil ikke.
Kom hit.
Jentene vil at du begynner på skolen.
De ville knulle skiten ut av deg.
Det var sikkert Sara som sa det.
De synes du er søt.
Selv om jeg ser sånn ut?
Få se.
Vi hadde vært et pent par.
Du har for mye hud.
For et pent par.
- Er du flau, Joan? - Joan liker det ikke.
Du har for mye hud. Vi burde omskjære deg, som en pikk.
Synes du det er flaut?
Jentene på skolen liker det kanskje.
- Nei, jeg dropper skolen. - Hvorfor?
Kanskje jeg får meg praksisplass.
Kom igjen.
Hei, la dyret være i fred!
Er du døv?
- Er du dyrevernet? - Ja, stikk!
- Stikk! - Er du redd for å gå ut på den?
- Jeg har vært på den før. - Kom igjen, da.
- Få se. - Kom deg på!
- Ikke vær redd. - Kom igjen.
Nå skal du få lide, din dust.
Drittsekk!
- Slutt! - Var det dette som var så moro?
Slutt, det er ikke noe gøy!
En gave til deg!
Så det er greit at bikkja di faller uti, men ikke du?
Det holder.
Drittsekk!
Hva nå? Seil til Amerika!
Lille drittunge!
- Slutt! - Se som hunden smiler nå.
Slutt, folkens! Drittsekk! Hold opp!
Gi dere nå!
Slutt!
David, slutt!
"Jeg begynner å gråte!"
- Horeunge! - Gi deg!
Jævel!
- Slutt! - Horeunge!
Horeunge!
Gabriel, slutt.
- Ro deg ned. - La meg være!
Det går bra.
Det går bra. Ro deg ned.
Jeg er ikke sånn.
Gabriel?
Unnskyld, jeg så deg ikke.
- Er det noe galt? - Nei da, ingenting.
- Hva er galt? - Ingenting.
Bli med meg.
Hopp inn.
Sjarmerende sted.
- Hvorfor er vi her? - For å få prate i fred.
Landsbyboerne kommer ikke hit. Kun turistene.
Og hvorfor trenger vi å prate i fred?
For å feire din avreise. Gin tonic?
- Hei, kjekken. - To gin tonic, takk.
Greit, jeg lytter.
Jeg vil vite hvem den guttungen er. Hva har han gjort?
Saksmappen er konfidensiell. Selv for familien.
Særlig for familien. Det er avgjørende for gjenintegreringen.
Takk.
Så du overlater Ana alene med en fremmed?
Den fremmede er sønnen hennes. Hva er problemet ditt egentlig?
Jeg? Hva er problemet ditt? Hvorfor skjuler du ting for oss?
Vi har rett til å få vite.
Jeg har også rett til å få vite ting.
Jeg vet du vil beskytte Ana,
men jeg må beskytte Gabriel. Forstår du?
Har vi råd til dette?
Nei.
- Nei? - Nei.
Vi må skjemme bort oss selv iblant.
Og hvorfor her?
Når faren din var i dårlig humør, pleide jeg å ta deg med hit.
Til Enric hadde roet ham ned.
- Enric? - Ja.
Enric.
Jeg vet han kan virke rå...
Men han var den eneste som hjalp meg.
Tilgi meg.
Jeg er glad du ikke husker hvor dårlige foreldre vi var.
Så hukommelsestap har sine fordeler.
Jo da.
Det er så enkelt.
Om jeg hadde vært modig nok til å dra min vei for åtte år siden,
ville jeg ikke mistet deg.
Så la oss dra nå.
Vi drar.
Ja.
Vi gjør det skikkelig.
Han begynte med å stjele og selge små mengder dop.
Så ble han med i en gjeng.
Han ble arrestert, men slapp alltid unna. Så begynte ting å bli komplisert.
De begynte med væpnet ran. En jobb gikk galt, og en mann ble såret.
Han ble pågrepet noe senere på gata.
Gjør det du må, men jeg vil ha ham vekk.
Det som egentlig plager deg,
er at han kommer mellom deg og Ana.
Men det vil ikke føre noen steder. Mer står på spill for henne.
Du har baren, vennene dine, jaktingen... Men hun er alene.
Pass dine egne saker. Du er en elendig psykolog.
Om jeg var en annen, ville Ana og jeg dratt vår vei for lengst.
Men her...
Jeg er svogeren hennes,
eller Lluís' bror,
eller Gabriels onkel.
Hvis du virkelig elsker Ana, blir du nødt til å godta Gabriel.
Godta Gabriel? Etter det du nettopp fortalte meg?
Det jeg fortalte deg, var ikke hans historie. Det var min.
Og allikevel, her sitter jeg.
Hør... Den gutten er ikke Gabriel.
Jeg kjenner disse fjellene. Et barn ville aldri klart seg der oppe.
Særlig ikke i snøen. Det er umulig.
Ana kjente ham igjen fordi hun trenger det.
Om du satte en jente foran henne, ville hun gjenkjent henne også.
Det er min feil.
Jeg skulle bedt om en blodprøve først.
Men Ana virket så lykkelig at jeg ikke våget å spørre.
Nå har det blitt som en kreftsvulst.
Den må stanses før den ødelegger alt.
Om han virkelig var Gabriel, ville han ikke kommet tilbake til dette hølet.
Dissosiativ amnesi eller ikke, visse ting er...
Umulige å glemme.
Du er for følelsesmessig involvert.
Jeg har lett i årevis, og det må være Gabriel.
Jeg sier jo at det ikke er Gabriel. Jeg er sikker.
Så be ham pelle seg vekk.
Gjør eller si hva du vil. Jeg skal holde munn.
Det er jeg god til.
Hvordan forklarer du minnene hans av dette stedet?
Jeg vet ikke.
Han er uten tvil veldig smart, men jeg sverger, det er ikke Gabriel.
Er alt bra med Ana?
- Er det noe du vil fortelle meg? - Det går strålende.
Du kan dra tilbake uten å bekymre deg.
Jeg er her inntil videre.
Det går fint.
Det er bedre å kaste seg uti, hva?
Takk. Jeg vil savne deg.
Jeg har lagt merke til at du og Enric ikke går så godt overens.
Det er under kontroll.
Gå og ta en dusj.
Gabriel?
Han er i dusjen.
Jeg har med en ren trøye til ham. Han var svett.
Rommet er kjempefint. Godt jobba.
Det er fint.
Jeg trenger en kaffe.
- Vil du ha? - Gjerne.
Ana.
Hvordan går det med Gabriel? Du ser ham oftere enn meg.
Det går fint.
Han vil at vi skal dra herfra. Jeg tror det ville være bra for oss.
Hva tror du?
Jeg synes dere bør ta testen før jeg drar.
Jeg kan ikke be ham om det.
Det er ikke nødvendig.
- Et glass vin? - Ja takk.
Takk.
Kom bort hit. Kan jeg få oppmerksomheten?
Ok, folkens...
Det er siste gang du slår meg.
Jeg drar gjerne tilbake til Cadaqués til sommeren.
- Hva er dette? - Ingenting.
Husker du da jeg brant meg på ryggen?
Husker du?
Du badet hele dagen.
Jeg tråkket på en kråkebolle, og du hentet meg opp av vannet.
- Jeg måtte bære deg. - Ja, jeg klarte ikke å gå.
Og hva gjorde vi siden?
Spiste vi blekksprut på restaurant?
Du kjeftet på meg for å ha drukket av ølen din. Husker du?
Jeg husker ikke så mye.
Elsker du meg?
Som før?
Blir du med på en rusletur?
Kan jeg?
Gabriel, kom hit.
- Kom. - Ses i tunnelen.
Kom.
Så alt er bra? Dere så lykkelige ut, begge to.
Trodde du jeg ikke ville finne det ut? Hvorfor lyver du hele tiden?
Ser du hva du gjorde? Risikoen jeg løp for deg.
Meg?
Det var du som ville at jeg skulle ha en familie.
Ikke på denne måten.
Jeg må dra i morgen.
Men om du sårer Ana, dreper jeg deg. Er det forstått?
- Er det forstått? - Ja.
Vi har allerede laget nok rot.
Pass på deg selv.
Kom igjen.
- Hva i helvete driver du med? - Det er kaldt.
Det er iskaldt! Er det hit dere drar for å knulle?
- Det er ingen her. - Nettopp.
Prøv denne.
Har du fyr?
Hvor langt kom dere? Litt kyssing og beføling...
- Vi bare varmet oss litt. - For et vakkert par.
Gi meg en slurk.
Skal du synge for oss?
Her.
Vil du ha den?
Her.
- Den er skikkelig dårlig. - Skikkelig dårlig?
- Ikke kast så lavt.
Faen!
- Hun er søt. - Ja, Clara er vakker, ikke sant?
Hun er full.
- Jeg har ikke fått røyke ennå. - Her.
Pent!
Sånn skal det gjøres.
- Skal vi gå? - Kom igjen.
- Få i oss litt varme. - Litt varme? Ok.
Jeg er iskald.
- Jeg fryser i hjel. - Jeg må pisse.
- Plager det deg om jeg pisser her? - Piss hvor du vil.
Joan.
Hei!
Ikke kast piss!
Joan... Joan, hold opp!
Kom igjen.
- Hva er det? - Hva skjer?
- Kan vi bare bli her litt? - Nei. Løft henne opp.
- Mistet du den? - Hva?
Her.
Vent.
Legg henne her.
- Skal vi legge noe over henne? - Ja, gjør det.
Så heftig.
Jeg ville vite hvor jeg har vært.
- Er dette russisk? - Ja, det står: "Sug meg."
Varm hendene mine.
Du er iskald.
Faren din var en jævel.
Nei, de har jeg laget selv.
Det klarner hodet når alt blir svart. Alle på fosterhjemmet gjorde det.
Og disse svimerkene?
Jeg antar at jeg har laget dem også. Jeg husker ikke.
Gabriel.
- Slutt å kalle meg Gabriel. - Hva er galt?
- Jeg klarer ikke å venne meg til det. - Du venner deg til det.
Føler du deg bra?
Gabriel?
Hvorfor er du så sikker på at jeg er Gabriel?
Du lagde ikke de svimerkene selv.
Kom deg i seng, nå.
Hopp inn.
- Hva gjør du? - Bare gå.
Opp der.
Kom igjen!
Fortsett.
- La meg gå! - Opp med deg. Kom igjen!
Nei!
Opp med deg.
Kom igjen, fortsett å gå!
Den veien. Opp dit.
Opp dit!
Stans.
Vær så snill, Enric, la meg gå. Jeg skal ikke si noe. Vær så snill.
Vær så snill!
- Skal du drepe meg, din jævel? - Du skjønner ingenting.
Her.
- Ta denne og gå. - Jeg vil ikke!
Bare gå!
Grensen er bak det fjellet. Og aldri kom tilbake. Gå!
Jeg går ikke! Du kan gå! Det var du som drepte faren min!
Er du dum?
Kom hit. Forstår du ikke?
Lluís var en drittsekk, men jeg drepte ham ikke!
Hører du? Jeg drepte ham ikke.
Hvis du var Gabriel, ville du husket...
Det var Gabriel som dyttet ham!
Gabriel! Hva er det, vennen min?
Det går bra, kjære deg.
Gutten min.
Det var ikke meg!
Det var ikke meg.
Tekst: Marie Wisur Lofthus