När jag var barn, var min planet Krypton döende.
Jag sändes till jorden för att skydda min kusin.
Min rymdkapsel slogs ur kurs
och när jag kom hit,
hade min kusin växt upp och blivit Superman.
Jag dolde mina krafter,
tills nyligen när en olycka tvingade mig att avslöja mig.
För de flesta är jag assistent på Catco Worldwide Media.
Men i hemlighet arbetar jag med min syster för DEO.
Vi skyddar staden mot utomjordingar
och alla andra som vill skada den.
Jag är Supergirl.
Detta har hänt...
Utomjordingarna tog inget.
Jag borde inte ha kysst dig.
Vad betyder det?
Jag vet inte.
Du dödade henne inte.
Var det hennes styrka eller din svaghet?
Mina föräldrar gick bort när jag var 13.
Det har varit svårt att känna sig normal,
och att kunna passa in.
Hur känns det, Kara?
Reflexerna är normala.
- Vad är du? - Jag är Kelex, din sjukvårdare.
Var är jag?
Din förvirring kommer att släppa när febern går ned.
Vill du klä på dig?
Det här var min mors tunika.
Hon brukade ha den på sig när hon nattade mig.
- Var har du fått den? - Jag gav dig den.
Mamma?
Hur kan du vara här?
Jag stannade hemma varje dag medan du tillfrisknade från Argo-febern.
Det här är inte sant.
- Du dog med resten av Krypton. - Söta Kara...
Du måste ha haft fruktansvärda feberhallucinationer.
Men det är över nu. Du är vaken. Du är i säkerhet.
Du är hemma.
Jag är på Krypton.
Var är Ker-rah? Och varför svarar hon inte i sin mobil?
Hon kanske inte kan.
Vi befinner oss mitt i den värsta magnetiska stormen nånsin.
Den har brutit all kommunikation hela morgonen.
- Det finns nog ett skäl... - Jag vet vilket.
Hon undviker mig. Hon är rädd för att jag ska hämnas
för att hon drev bort min son
då jag skulle reparera min relation med honom.
Men jag är professionell. Jag blir inte upprörd.
Så du kan säga till Ker-rah
att hon lugnt kan återgå till arbetet.
Har du sett Kara? Hon har inte kommit än.
Nej. Jag har inte fått tag på henne.
- Okej, det här är olikt Kara. - Vi borde ringa Alex.
Hon är inte ute på uppdrag.
Det är inget på nyheterna om Supergirl.
Det här känns inte bra.
- Tog du med din nyckel? - Ja.
- Kara? - Herregud!
- Vad är det? - Rör det inte.
Hon andas än.
Det här är agent Danvers. Jag behöver en ambulans genast.
Hon hittades medvetslös.
Organismen kramar hennes bröstkorg med ett tryck på dryga 50 kilo.
ISOLERINGSRUM
Vad fan gör de här?
- Vi följer med Supergirl. - Anläggningen är topphemlig.
Tror ni jag låter media valsa runt här?
Jag råkar vara i IT-branschen.
Inte värd att skjuta.
Om nåt händer henne, hämnas jag.
Händer nåt henne, låter jag dig hämnas.
Kasta ut dem.
Du behöver tydligen en uppfriskare avseende säkerhet.
Ni känner dem inte, sir. De är Karas familj.
- Och hur mår hon? - Hon svarar inte på yttre stimuli,
men hennes hjärnaktivitet är normal.
Hennes kropp är omedveten om att nåt är fel.
- Vad i helvete är det där? - Vet inte.
Men nån vi känner kanske vet nåt.
Agent Danvers. Vilken överraskning.
Ni har inte varit här sen ni kastade in mig i en monter.
- Hur får jag bort den där från Kara? - Du får vara mer specifik.
Pröva inte mitt tålamod, Max.
Du försökte döda Kara med Bizarro.
Och nu tänker du avsluta jobbet.
Jag är smickrad över att ha gjort intryck på dig,
men sanningen är att jag inte vet vad du talar om.
Jag råder dig att vara mer tjänstvillig.
- Nu! - Alex, ta det lugnt!
Du vet vad han är kapabel till!
Kom. Kom nu!
Jag vet att Max är en överlevare.
Visste han nåt, skulle han säga det för att rädda sig.
Jag trodde aldrig jag skulle säga det, men tack för hjälpen.
Om vi får veta att du ljuger, kommer hon hit igen...
Ensam.
Människorna känner inte till våra planer.
Magnetstormen slår ut deras satellitsystem.
Vi är redo i samma stund som deras nätverk slås ut.
Du glömmer min systerdotter.
Hon har visat sig vara en värdig motståndare.
Hon blir inget problem.
Vad har du gjort, Non?
- Jag gav order om att lämna henne oskadd. - Jag följde dem.
Kara Zor-El är tillfreds,
vilket är mer än hon förtjänar.
Hon har allt hennes hjärta står efter.
- Använde du Black Mercy mot henne? - Om det vore för mig, skulle hon vara död.
Astra, tiden är inne för oss att implementera nästa fas av Myriad.
Det var enda sättet.
- Det finns alltid ett annat sätt. - Din syster tänkte så.
Se vad det gjorde med henne.
Klon är gjord av en titaniumlegering.
- Vi måste bara sakta dra av den. - Klon är säkrad. Börja dra.
Hennes hjärtrytm rusar. Hjärnan går på högvarv.
Öka styrkan.
Ta bort den!
Hon kraschar. Jag stoppar den.
Vad i helvete hände?
Det är ett symbiotiskt försvar.
Om vi tar bort den med våld,
kommer Kara att dö.
Det här händer inte. Jag måste ut härifrån.
- Kara, snälla, lugna dig. - Jag har ingen kraft.
Vad som än ligger bakom, imiterar det Kryptons sol.
Vi är på Krypton.
Vad? Nej, nån manipulerar mig genom att använda mina minnen emot mig.
Ser du den?
Jag gjorde den till min far när jag var åtta.
Jag minns hur arg jag var när vingarna inte blev rätt.
Och sen sa han att det var perfekt.
Att han älskade det, och dig, av hela sitt hjärta.
Han fick mig att känna mig stolt.
Och så glad.
- Som han alltid gjorde. - Ser du?
Du minns ju.
Men jag minns också att jag sa hej då till dig på rampen.
Och att jag lovade ta hand om Clark...
Kal-El.
Och jag kramade dig så hårt.
Och ville aldrig släppa taget.
Jag har fantiserat om det här varje dag sen dess.
Jag måste ta reda på hur det här kan hända.
Och när jag vet det, åker jag hem.
Det känns fel att låtsas att allt är bra
när Kara kämpar för sitt liv.
Winn, det här är Karas liv. Du och jag vet det, bättre än nån annan.
Det är därför vi måste skydda det åt henne.
Det är inte bara det. Det är...
Kara och jag var oense
innan allt hände. Tänk om nåt går fel
- och jag aldrig får chansen att säga... - Winn.
Snälla, tänk inte så.
Hon kommer att klara sig.
Vem tillät det här billiga arrangemanget?
Och var har du varit? Och var är Ker-rah?
Kara...
Använd dina ord.
Jag, ja, jag...
Jag träffade Kara, miss Grant.
Hon blev biten av en fästing.
Hon fick en allergisk reaktion. Ja. Svullnad, uppkastningar...
Herregud. Svullna fotleder, det var hemskt, och jag...
Du skulle ha sett fästingen.
Den var som en...
Den var normal. Den var...
Den var liten... Det var ett gäng små...
Små som löss. Det var... Kara har löss.
Jag har sett dig täcka upp för henne dag efter dag,
och riskera din egen hälsa och ditt jobb.
Och för vad?
Hälsa att hon förväntas vara tillbaka vid sitt skrivbord inom en timme
eller så kan hon ta farväl av det här lilla mediokra jobbet.
Om ingen har ett bättre sätt att övervaka utomjordingar,
behöver jag ha tillbaka min satellitsignal.
Nu!
Du är orolig för Kara, men låt det inte gå ut över trupperna.
Det måste vara svårt för dig också.
Det har varit tuffa veckor för Kara.
Jag fick ett samtal från James Olsen.
Cat sparkar henne om hon inte kommer till jobbet.
Hennes vänner gör sitt bästa för att skydda henne, men...
De behöver hjälp. Catco är mer än ett jobb för Kara.
Det är där hon lever ett normalt liv.
Och du vet hur mycket hon gör för DEO och för oss.
Så det är vårt ansvar att se till
att livet väntar på henne
- när hon vaknar. - Okej.
Vad kan jag göra?
Kara?
Du är tillbaka!
Ledsen att göra er besviken men ms Danvers är inte frisk än.
Vem är du isåfall?
En agent från DEO som ska ersätta ms Danvers
tills hon blir sig själv igen.
- Är det en organisk... - Rör du mitt ansikte, tappar du handen.
Vet du vad du har gett dig in i?
Har du varit assistent förut?
Jag är elitagent i en intergalaktisk paramilitär styrka.
Jag kan hantera Cat Grant.
Så förtjusande av dig att komma till kontoret. På en vardag dessutom.
Du är en verklig hjälte, Carla.
Varför bad du mig komma hit, miss Grant?
Förlåt. Bara en liten historia
om en magnetstorm som hotar all global handel
och utlovar medborgare i uppror.
Ja! Boka in intervjuer med Barbara på NASA,
Eduardo på NSA och Gina i Vita huset.
Och jag vill ha direktcitat, inte pressreleaser.
Och om de försöker undvika dig,
påminn dem om att det är jag som har deras Hamilton-biljetter.
Vänta, Eduardo...
- Ella... Vem? - Första basen. Häng med.
- Vilken sorts mjölk är det? - Vanlig.
Vanlig mjölk har jag inte druckit
sen jag cyklade med vimplar på styret.
Om era instruktioner vore klarare,
skulle genomförandet gå lättare.
Jag är så glad att se att du är så bekväm
och kan tala så öppenhjärtigt.
Tillåt mig att göra detsamma.
Hela den här tiden har du struttat runt på mitt kontor
och låtsats vara nån du inte är.
Men jag ser ditt sanna jag.
Och jag kan inte sudda bort den bilden.
Så jag råder dig att hålla dig i skinnet.
Hon får mig att sakna mitt utomjordiska fängelse.
Den varelsen var inte en fånge på Fort Rozz.
Men har ni en ursprungsplanet?
- Är den medveten? - Jag beklagar.
Jag saknar tillräcklig information om denna art.
Kara är illa ute.
Och inget jag gör hjälper.
Jag saknar tillräcklig data om denna art.
Fan! Kara litar på mig!
Hon har alltid litat på mig.
Ända sen du skickade henne hit.
Du hoppades att hon skulle hitta folk som tog hand om henne.
Som älskade henne som om hon vore deras egen.
Det gjorde jag.
Jag önskar att jag hade varit en bättre syster när hon kom hit.
Jag kan inte...
Jag kan inte ens föreställa mig det nu.
Jag ogillade henne
för att hon kom in i mitt hem.
För att hon följde mig runt på skolan.
Nån konstig flicka som inte passade in.
För att hon gjorde bort mig inför mina vänner.
Men det enda Kara ville ha var en familj.
Och det är vad hon är för mig.
Hon är min syster.
Och hon behöver mig nu mer än nånsin.
Snälla du.
Berätta hur jag kan hjälpa min lillasyster.
Jag har inte tillräcklig information om den här arten.
Jag förstår inte. Nåt måste orsaka det.
Kara, inget är fel.
Jag sa ju det. Du är trygg hemma.
Det här är inte mitt hem, mitt hem låg på...
Det låg på...
Jorden!
Jorden är tusentals ljusår bort.
Vad skulle du göra på den primitiva planeten?
Kara.
Far?
Nej. Nej, det här är...
Det här är inte sant. Det är inte på riktigt.
Det är febern igen.
Jag minns att jag lekte där.
Och jag skojade
och låtsades ramla när jag jagade moster Astra.
Efter att du ramlade, var du snabbt på fötter igen.
Inget kan tygla dig.
Du gjorde så här mot mig.
Du, du gjorde det.
Nej. Jag förstår nu. Du och Non ligger bakom det.
Non? Men han förvisades till fantomzonen för åratal sen.
Nej, jag kämpade och slogs mot er båda då, det var...
Varför minns jag inte?
Alla mardrömmar upphör ju längre vi är vakna.
Nej, vänta, jag... känner det än.
Jag har glimtar...
- Jag flyger. - Vi kan bara flyga i våra drömmar, Kara.
Jag har vänner där som behöver mig.
- Familj... - Kara.
Kal-El.
Minns du hur man öppnar den?
Titta, Kara.
Det är Krypton.
Är det inte vackert?
Det är så vackert.
Jag kom hit för att hjälpa Kara, inte för att bråka.
Du försökte döda henne. Varför ska jag lita på dig?
Kara räddade mig ifrån en ärolös död.
Du är soldat så du vet vad det innebär.
Kara har blivit angripen
av en telepatisk parasit vid namn Black Mercy.
Den har försatt henne i koma.
Men hennes hjärna är aktiv. Det är som om hon vore vaken.
Black Mercy har fångat in henne i livslika hallucinationer.
I ett perfekt fantasiliv.
Som blir mer och mer verkligt för varje ögonblick.
- Hur väcker jag henne? - Kara måste själv avsvära sig fantasin.
Hon vet inte att det är osant, hur ska hon ta sig ur det?
Jag vet hur ni ska hjälpa henne.
Men du måste lita på mig.
Sist jag litade på dig, dog sex soldater.
Jag visste att det fanns ett band mellan er två.
Hon är min syster.
Om hon är din syster och jag hennes moster,
vad gör det oss till?
Ingenting.
Låt inte ditt hat mot mig förblinda dig.
Är du redo att lyssna,
eller inte?
- Okej, så du var hon? - Jag har inte tid att förklara.
Du får inte göra det här. Det är för riskabelt.
Det är enda sättet att stoppa Black Mercy.
Vi kan modifiera tekniken, så att jag kan vara virtuellt i Karas tankar
och övertala henne att överge hallucinationen.
Såvida inte Astra luras.
Har nån av er övervägt vad som skulle hända Kara då?
Ni kastar i princip ut henne ur himlen.
Det lär bli ganska traumatiskt.
Agent Danvers har övervägt det, vilket är varför hon är här.
Kara kommer att behöva James och Winn vid sin sida när hon vaknar.
- Jag vet om säkerhetsproblemen... - Ta dem.
Ta dem.
Jag trodde du skulle vara svårövertalad.
Jag börjar se varför hon värdesätter dem.
Vi ses på DEO, efter att jag har hanterat Cat.
Ms Grant... Om du tillåter?
Jag har tydligen åsamkat dig känslomässig stress.
Jag vill att du ska veta att det smärtar mig djupt.
Vad är det här, avgår du från kongressen?
Med tanke på problemen oss emellan, tror jag att
det vore klokt av mig att ta ledigt idag...
Vänta nu.
Det här vill jag spela in.
Du ber att få ledigt, efter att ha dykt upp tre timmar försenad.
Sanningen är...
Jag är väldigt ledsen, ms Grant.
Därför att jag respekterar dig så.
- Och jag vill inte skada dig. - Eller Adam.
Självfallet inte.
Han...
Jag vet inte vad som kom över mig.
Ker-rah, vad var det viktigaste som jag sa när jag anställde dig?
- Ingen vanlig mjölk i latten? - Inga tårar på jobbet.
Aldrig nånsin. Speciellt inte tjocka, feta krokodiltårar.
Tror du att du kan komma in på mitt kontor
och manipulera mig med en liten Catskills-uppvisning?
Nej.
Men för all del, ta ledigt resten av dagen.
Jag tål inte att se dig mer.
Hej, Kara.
Vakna.
Hur gick det med Cat Grant?
Låt oss ta en katastrof i sänder.
Kan labbet byta virtuell verklighet?
Sammanföra mitt medvetande med Karas är bortom allt de nånsin gjort.
Det tar dagar.
Tid hon inte har.
Vi kan ha ännu ett problem.
Kryptonsk teknologi skulle ha kunnat förutspå magnetstormarna.
Tiden för angreppet på Kara kan inte vara en slump.
De använder stormar för att dölja nästa drag.
Vi behöver ett mirakel. Nu.
Är det därför dina hejdukar fört mig hit?
Min syster behöver hjälp.
Om jag hjälper henne, hjälper ni kanske mig.
Nåt som: "Förkortad strafftid för gott uppförande."
Det är inte aktuellt.
Vad sägs om en back läsk och tillgång till Netflix...
Samma utomjordingar som angrep ditt labb är på väg hit igen.
"Din fiendes fiende", om du förstår?
Vad vill du att jag gör?
Vi slår till mot sex måltavlor samtidigt.
Tidpunkten är väsentlig.
Paketen måste placeras ut
innan nån har en chans att avslöja vår plan.
Det var vad vi kämpade för på Krypton.
Nu är vår chans att avsluta det.
Gör era mannar redo.
Var var du förut?
Vågar du förhöra mig?
Vi är på vag att lansera vår kampanj mot mänskligheten
och du försvinner oförklarligt.
Så jag ifrågasätter dig.
Fråga mig då.
Känner du helhjärtat för det här kriget?
När Myriad väl är genomfört, kommer mänskligheten att ligga på knä.
Planeten är räddad.
Jag var rädd att du vände dig till människorna för din brorsdotters skull.
Förlåt att jag ifrågasatte din lojalitet.
James.
Jag behöver en tjänst.
Nämn den.
Jag känner direktör Henshaw.
Tror han att jag är i fara när jag är påkopplad,
kommer han att bryta in oavsett om jag hinner rädda Kara.
Du måste hindra honom.
Jag kommer antingen tillbaka med min syster eller inte alls.
Hjälmen kopplar ihop dig med Supergirls medvetande.
Det låter dig uppleva vad som händer
i Supergirls huvud i realtid.
Det är rätt briljant.
Kom ihåg att du måste få Supergirl att själv överge fantasin.
Kom tillbaka till oss, Kara.
Vi behöver dig.
- Kommer det att fungera? - Det vet jag inte.
Dröm sött.
Kara!
Herregud.
Jag är på Krypton.
Stormen slog ut satelliterna. Vi är blinda.
De måste fungera om vi ska ha chans
att upptäcka Nons nästa steg.
Har ni övervägt om Nons nästa steg
kan involvera att slå ut satelliter?
Han kanske använder vår egen teknologi mot oss.
En intressant teori, mr Schott.
Skulle du vilja utveckla?
Nej, jag måste finnas där för Kara.
Du hjälper henne bäst
genom att bevara världen tills hon kan försvara den.
- Anvisa mig en dator. - Sätt igång.
Kara var så trovärdig i rätten idag.
Kal-El, du skulle varit stolt.
Din mor och jag var inte de enda som var där för att se dig idag.
Del-Or verkar vara en mycket trevlig ung man.
Pojke.
Och ja, jag tycker om honom.
Det gör visst Kara också.
Annars skulle hon inte umgås så mycket med honom.
Far.
Kara...
- Vem är du? - Det är jag.
Alex.
- Din syster. - Jag har ingen syster.
Kara, du har angripits av en varelse som heter Black Mercy.
Den har skapat illusionen för att skada din kapacitet på jorden.
- Jorden? - Det är där du har varit
de senaste 12 åren.
Jag ska föra hem dig.
Jag är hemma.
Vi förlorar henne. Ta hem henne nu.
Förlåt, Supergirl. Det var visst inte din dag.
- Jag kan inte låta dig göra så. - Olsen.
- Ur vägen. - Tar vi hem henne nu, förlorar vi Kara!
Du är trygg, Kal. Jag är här.
Har nån popcorn?
Direktör Henshaw, jag vet att du är orolig för Alex,
men jag ber, ge henne lite mera tid!
Jag är ansvarig för hennes säkerhet.
Det vilar på mina axlar, Olsen!
- Hon bad mig stoppa dig. - Vad?
Hon sa att du skulle reagera så här.
Så hon kom till mig för att hon ville rädda Kara.
Tror du inte jag vill det? Jag vill ha tillbaka båda.
- Mer än nåt annat. - Jag vet det.
Jag ser att Alex är mer än bara en av era agenter.
Hon tillhör familjen.
Du vill skydda henne till varje pris.
Jag fattar det.
Men tar du hem henne innan hon kan rädda sin syster,
ser hon dig aldrig på samma sätt igen.
Det vet du.
Jag kan inte förlora henne.
Det ska du inte heller.
Alex är som Supergirl.
Hon hittar alltid ett sätt.
Du måste bara lita på henne.
Högsta rådet har dömt den utomjordiska spionen.
Vi yrkar på lagens strängaste straff.
Förvisning till fantomzonen.
Kara, om de för bort mig, blir du och jag fångna här
tills Black Mercy dödar oss.
Lyssna inte på henne.
När hon väl är borta, blir vi glada.
Som vi var innan hon kom hit.
Varför försöker de tysta mig?
De är rädda för vad jag har att säga...
- Hon försöker förvirra dig med lögner. - Nej! Jag vill påminna om sanningen.
Livet är inte perfekt.
Jag vet att det kan vara svårt och ensamt.
Speciellt för dig.
Du har offrat och förlorat så mycket.
Jag önskar att du hade fått leva med din familj.
Men även om du hade det, skulle det inte vara så här.
För det här är overkligt.
Och innerst inne, Kara, vet du det.
Jag kan inte lova dig ett liv utan smärta
för smärta är en del av livet.
Det gör oss till dem vi är.
Det gör dig till en hjälte.
Varje dag kämpar du för att folk ska slippa ha det lika jobbigt som du hade.
Jag vet att du minns, snälla...
Om du försöker, snälla...
Snälla, Kara, försök.
Jorden behöver Supergirl.
Supergirl.
Ja, du ska minnas det livet.
Med James och Winn och Hank.
Dina vänner behöver dig.
Och jag behöver min syster!
Jag kan inte välja åt dig.
Du måste välja själv.
Kom tillbaka, Kara. Snälla du.
Jag önskar...
Jag vill att allt det här ska vara sant.
Få bo här med er.
Med det är inte verkligt.
Nej. Nej!
Du lärde mig att vara stark.
Och det är jag.
Tack.
Krypton är i mitt hjärta för alltid.
Men Alex har rätt. Min syster har rätt.
Jag måste gå.
- Jag älskar er. - Kara...
Vi låter dig inte åka.
- Alex! - Jag har dig.
Alex, tack gode Gud.
Tog du hem mig?
Hur kunde du?
Jag sa ju åt dig att stoppa honom!
- Ja. - Hon var nära att välja oss!
- Hon var nära att komma hem! - Alex...
- Varför avbröt du oss? - Alex?
- Varför? - Det gjorde jag inte!
Hur kom jag tillbaka då?
Du gjorde det. Du gjorde det.
Du övertygade henne.
Kara, det är okej, vi är här. Det är okej.
Vi är här. Vi är här.
Vi är här. Vi är här. Jag har det.
Är du okej?
Det var allt en tilltufsad påsklilja.
Kara, känns det okej?
Vem ligger bakom det här?
Non.
Var är han?
Kryptonierna använde Black Mercy
och magnetstormarna för att avleda vår uppmärksamhet.
Agent Vasquez säger att du har en arbetsteori om det.
Som jag sa, tror jag att det har med satelliter att göra.
Och jag som ägnar merparten av dagen åt satellitsignaler,
beslöt att analysera dem med era datorer,
och förresten, om ni nånsin skulle ha en utförsäljning,
så hör av er.
Jag hittade en del dolda överföringar
i C-band-spektrat.
- Vad är sambandet? - Kul att du frågar.
De använder alla Lord Tech-servrar
som råkar finnas på samma labb som Nons trupper angrep.
Därför attackerades min anläggning.
Via din teknik kan han gå över det civila nätverket.
Non tog ingenting, men han lämnade nåt bakom sig.
Ett virus.
- Som gör vad? - Jag vet inte.
Men jag vill inte stanna för att ta reda på det.
Företaget har sex andra satelliter inom stadsgränsen.
- De blir nästa måltavla. - Samla ihop team på var plats.
Non är min.
Har du nån aning om vad du gjorde mot mig?
Jag förlorade honom på nytt!
Mina föräldrar! Min hela värld!
Tror du verkligen
att jag kommer att låta dig ta ifrån mig den här världen?
Tror du att jag låter dig skada dem som du skadade mig?
Aldrig!
Håll undan!
Jag vill inte bråka med dig, Astra.
Att rädda min systerdotter var en plikt, detsamma gäller inte dig.
Det var inte därför du räddade henne.
Du älskar henne.
Så jag vet att du inte går helhjärtad ut i kriget.
Du vet inget om mig.
Jag vet att du har haft massor av chanser att döda mig.
Och att döda Kara.
Men du har inte gjort det.
För att du inte vill.
Ge upp, Astra.
Hjälp oss.
Kara...
Jag trodde alla av din sort var döda.
Jag är den sista.
Jorden är mitt hem nu.
Du får inte ta den ifrån mig.
Dumma flicka.
Har du nån aning om vad du gör?
Ja, jag stoppar dig.
Din mor trodde att hon kunde det, men det misslyckades.
Jag misslyckas inte.
För jag har känt smärta.
Men också kärlek.
Och folket här är min familj.
Jag må vara född på Krypton, men jag valde Jorden.
Och jag ska skydda den till sista andetaget.
Du har samma hybris som Huset El,
den förblindar dig och skymmer sanningen.
Mänskligheten är en sjukdom.
Myriad är botemedlet.
Frukta ej, marsian.
Du kommer att dö en soldats död.
Du tar dig, Kara Zor-El.
Men jag kommer inte att dö idag.
Kara, kom hit nu.
Det är Astra.
Vad hände?
Det blev slagsmål.
Jag dödade henne.
Förlåt, men jag såg ingen annan utväg.
Kara, hon har inte långt kvar.
Hej, barn.
Jag är så glad att se att din syster
kunde återuppväcka dig.
Astra, jag måste berätta för dig,
att när jag var under Black Mercy,
var du där.
Som din fiende.
Som min familj.
Kara...
Kara, hör på.
Non kan inte hejdas.
Om du står i hans väg,
dödar han dig
och de du älskar.
Han sa nåt om Myriad.
Säg mig vad det är, innan det är för sent. Snälla.
Det är det redan...
Barn.
Kara...
Vi måste gå.
- Nu.Nu! - Kom!
Jag lovar.
Hon dog som en hjälte.
Och Myriad är effektivt. Vår general dog inte förgäves.
Hälsningar från Supergirl.
Ta den här till labbet.
Jag vill veta allt som finns att veta om den.
Skvadronerna Beta och Delta återvände aldrig.
Jag gissar att efter vad som hände Astra, gör de det aldrig.
Det är inte ditt fel, Alex.
Det var rätt att döda Astra.
Det gör det inte lättare.
Du valde det svåra. Det är vad soldater gör.
Hur har din syster det?
Astra må ha varit Karas fiende på Slagfältet,
men hon hörde också till familjen.
- Hon tar det hårt. - Ja, jag visste det.
Hon upphörde aldrig att tro att Astra kunde räddas.
Det är skillnaden mellan soldater och hjältar.
Sir.
Varför ljög du för Kara?
För att du är Supergirls hjälte.
Och jag inte vill att hon ska se dig som nåt annat.
Ni behövde inte göra det här.
Allvarligt? Jag trodde det var obligatoriskt.
Jo...
Vi måste tala om
fantasivärlden som jag befann mig i.
Vi behöver inte...
Jag vill berätta varför jag trodde att jag var på Krypton.
Inte för att jag hatar att vara här.
De senaste veckorna har jag...
...känt mig förvirrad och...
Känt som jag gjorde då jag först kom till Jorden.
Jag började fantisera om samma saker som då.
Jag valde att återvända för att jag insåg
att jag hör hemma här med er.
Min familj.
Jag antar att det är sant.
Inget är som hemma.
Sant. Du citerade just en film.
Danvers, det här är en ny nivå i vår vänskap.
För vi är vänner.
Ja. Världsbästisar.
Ge mig fem.
Jag visste inte om det var en kväll för dumplings
eller för glass.
Gissa vad? Jag har båda.
- Mina favoriter! - Jag vet, jag vet vad du gillar.
Kara, det är...
Det finns nåt som du borde veta.
Ja, okej. Vadå?
Hank försökte täcka upp för dig på jobbet när du var borta.
Jag gissar att det inte gick så bra.
- Det kan man lugnt säga. - Nej. Inte alls. Nej.
Catco får vänta till imorgon.
Okej? Det är matdags. Och dessutom...
Jag har lite av det här.
- Ja! - Inte kul. Jag får inte bli full.
- Det är kul för att vi får. - Och det ska vi.
Subrip: TomTen
Översättning: Elsa Hallström, Deluxe
Swedish