När jag var barn, var min planet Krypton döende.
Jag sändes till jorden för att skydda min kusin.
Min rymdkapsel slogs ur kurs
och när jag kom hit,
hade min kusin växt upp och blivit Superman.
Jag dolde mina krafter,
tills nyligen när en olycka tvingade mig att avslöja mig.
För de flesta är jag assistent på Catco Worldwide Media.
Men i hemlighet arbetar jag med min syster för DEO.
Vi skyddar staden mot utomjordingar
och alla andra som vill skada den.
Jag är Supergirl.
Detta har hänt...
Hank Henshaw var den siste som såg din far i livet.
Kanske den man som jag arbetat med
i två år, är min fars mördare.
Ingen får hindra oss.
Inte ens min systerdotter.
Jag kallar den Röda tornadon.
Den ska inte slå ner revolter.
Den ska döda kryptonier.
Supergirl, allt väl?
Akta dig.
Hur gick det?
Jag blöder.
Förlusten av dina krafter är förstås traumatisk.
Du kanske är förvirrad,
eller rädd för att de är borta för alltid.
Din strid med androiden
gjorde slut på solenergin i dina kryptonska celler.
Du är nu lika sårbar som en vanlig människa.
Du kan känna smärta, bli sjuk,
dö.
Men ha förtröstan.
När dina celler absorberat
Tillräckligt mycket solstrålning
kommer dina krafter tillbaka.
Var inte rädd.
Tills du är återställd, förlita dig på dina bundsförvanter.
Jag beklagar djupt att jag inte kan vara hos dig,
kära dotter.
Min samlade kunskap står till ditt förfogande för vidare analys.
Tack,
mamma.
Superman råkar också ut för såna här saker ibland, va?
Ja, men efter två dagar märks ingen skillnad.
Du är bara uppjagad för att DEO har testat dig hela helgen.
Nu får du uppleva världen som människa i en dag.
Du kanske inser hur vi andra har det.
- Hur mår du? - Bra.
Antar jag. Om det ska vara så här nu.
Jag ska bara följa Kara ut.
Jag ska ta itu med en person. Jag behöver nog hjälp.
Så gärna.
Bra.
Han anar inte att du misstänker honom.
Det får han inte ana, förrän jag vet
om han var inblandad i mordet på pappa.
Tror du det? Du har jobbat för Hank i åratal.
Och han har aldrig nämnt att pappa tjänstgjorde här!
Eller att han var där när pappa dog.
Han har ljugit hela tiden.
Jag kan inte lita på honom längre. Han döljer nåt.
Förlåt.
Hej, Kara, vad händer?
Det var en snorig tioåring på bussen.
Okej, du är sen, du tog bussen och är förkyld?
Androiden gjorde slut på mina krafter.
Hur länge varar det?
Dumma Röda tornadon!
Jag ska hjälpa dig.
Jag har fortfarande kryptonsk bioanalys
från Alex DEO-akter.
Vi måste få fram fakta.
Var det nån som nös?
Vem var det?
Vem sprejade mitt kontor med en miljon mordiska mikroorganismer?
Jag känner redan strupen snöras samman.
Du, Ker-rah?
Du är ju aldrig sjuk, det är det bästa med dig.
- Är det det bästa...? - Om jag blir sjuk,
kommer jag att underprestera, och då
faller våra aktier, tusentals personer förlorarjobben
kreditratingen drabbas,
och du personligen blir ansvarig för nästa kris.
Vill du bli nästa Lehman Brothers?
Jag går hem.
Andas inte är du snäll.
AVDELNINGEN FÖR EXTRANORMALA OPERATIONER
Har du tröttat ut dig ännu?
Buga innan du tilltalar mig!
Jag är Jemm,
herre över de Ansiktslösa jägarna!
- Som erövrat... - Tolv planeter.
Jag hörde dig de första tio gångerna.
Jag är fortfarande inte imponerad.
Försöker du använda dina förmågor?
Kontrollera mig, få mig att släppa ut dig?
Tyvärr måste jag tala om att din cell omges av ett energifält.
Du är maktlös.
Stäng av fältet.
Så att jag kan avslöja din verkliga identitet
som fegis.
Jag ska pulvrisera dina nära och kära.
Det finns inga kvar att pulvrisera.
Jemms tank måste rengöras.
Okej, jag gör det.
Hej!
Hej! Vart ska du?
Kolla på en lägenhet.
Lucy och jag tänker flytta ihop.
Vad roligt att höra!
Du har förlorat dina krafter.
Soleruption.
Jag visste inte att det kallades så.
Han säger så.
Han gillar att hitta på namn. Värmesyn,
- frysande andedräkt... - Töntigt.
Idag känner jag mig inte som Ståltjejen, snarare Gipstjejen.
Du är snart som vanligt.
Du ska bara ligga lågt,
och njuta av ledigheten.
Du har rätt, världen klarar sig utan Supergirl i en dag.
Kara!
Aktiverar luftsluss.
Strömmen försvann! Aktiverar nödläge!
Jag måste hålla koll på fången!
Systemet startas om.
Fången har rymt, lås alla utgångar.
Lås alla utgångar, sa jag!
Gick det bra?
Nej.
Den kanske är bruten.
Herregud.
Okej. Såja... Här.
Herregud!
Var försiktig med den där.
Varför får jag inte köra dig till sjukhuset?
Den läker när mina krafter kommer tillbaka.
Är allt väl?
Ja.
- Alex. Är allt väl? - Ja.
Du ljuger.
- Ska du säga. - Jag har brutit armen.
Du kunde kanske ha varnat mig för hur ont det gör.
Vad står på?
- Vi är avspärrade. - Är du instängd med Hank?
Vi följer bara säkerhetsreglerna.
Oroa dig inte, håll dig undan tills dina krafter återvänder.
Ring mig om de gör det.
- Jag älskar dig. - Älskar dig.
Är allt väl? Är nån skadad?
Bra. Ibland krävs en chock för att man ska inse vad som betyder nåt.
Om ni vill åka hem, gör det.
Åk hem till era familjer.
Du. Stannar du?
Ja.
Vi måste ansluta min station till nätet igen.
Folk är rädda och söker information.
Det är vår plikt att hjälpa dem.
Vi jobbar på det, ms Grant.
- Men det tar minst fyra timmar. - Oacceptabelt.
Se till att vi kan börja sända.
Situationen är allvarlig.
Jemm var en av de mest hänsynslösa brottslingar
som nånsin förvisats till fantomzonen.
Hans psykiska förmågor överträffar andra arters.
Han kan läsa tankar och kontrollera deras vilja.
Er enda chans att överleva är min dotter Kara.
Människor... - Stäng av den.
Först får vi se till
att Jemm inte kan läsa våra tankar.
Forskningsavdelningen har tagit fram dessa
neurala störsändare.
Bärbara versioner av energifältet
som blockerade Jemms kraft i hans cell.
Nu har vi bara tre störsändare kvar. Tsung och Reynolds, här.
Kom igen!
Sir, jag har mer erfarenhet i fält
än Reynolds och Tsung tillsammans.
Just därför gör du mest nytta här.
Dessa människor ska beskyddas av nån jag litar på.
Om det inte är nåt problem.
- Nej, sir. - Bra.
Vill du se lite trolleri?
Winn... Jösses. Titta.
Om jag inte ogillade kroppskontakt,
skulle jag krama dig.
- Det var inte jag. - Det var Winn.
- Vem? - Jag.
Är du från tv-bolaget?
Nej, från skrivbordet bredvid mitt,
som du passerar dagligen.
Folk behöver hjälp nu.
Den här stan är en krutdurk.
Vi kan inte sitta och vänta på räddning.
När Supergirl behövs som bäst, är hon försvunnen.
Världens mest opålitliga superhjälte.
Låt det bli en läxa.
Vi måste lita till oss själva, inte utomjordingar.
Se på Max.
Drar nytta av jordbävningar i PR-syfte.
Supergirl fick sig en känga.
Den egenkära pösmunken ska inte få
sabba min skapelse för att framhäva sig själv.
Witt!
Nästan rätt.
Du har visat viss kompetens.
Vi kan sända från mitt kontor.
Max ska inte få stå oemotsagd.
Om jag inte återvänt om en halvtimme,
skicka hjälp.
Max sprider panik. Folk är redan rädda.
- Vad vill du göra? - Stoppa honom.
Du kan inte bara flyga dit nu.
Han är omgiven av vakter.
Ja, men han älskar också att kråma sig inför pressen.
Supergirl har sån tur, att hon känner
den prisbelönade fotografen Jimmy Olsen.
Vi närmar oss Sektor 12.
- Danvers, ser du nåt? - Ingenting.
Kamerorna, inget. Värmesensorerna, inget.
Vi har nån sorts störningar här.
Skador av jordbävningen kanske.
Följ mig.
Ljuset har slocknat.
På med pannlamporna!
Henshaw, är du här?
- Vi ser bara två. - Var är direktör Henshaw?
Han syns ingenstans.
Observera, vi har ingen bild.
Fienden är i vår sektor.
Vad gör han där?
Han verkar vara överallt!
Två agenter döda.
Var är direktör Henshaw?
Tack för att du dokumenterar våra insatser.
- Ingen orsak. - Jag hörde att du lagt av.
Kameran får komma fram igen vid behov.
- Du ser bekant ut. - Vi har träffats.
Jag är Cat Grants assistent, Kara.
Det du gör idag är helt underbart.
Men det du sa på tv var lite
- överraskande - Om Supergirl?
Du känner ju inte mig.
Jag känner dig.
Men tror du inte att...
folk behöver ett positivt budskap just nu?
Hopp istället för rädsla?
Om Supergirl kunde vara här idag,
- skulle hon nog vara det. - Varför?
För att Cat Grant säger det?
Hon kunde vara Supergirls pressombud.
Som sätter ett "S" på allt för att tjäna pengar.
Vad gör du?
Alla ska veta vem som hjälper dem,
en människa.
Supergirl invaggar oss i säkerhet.
Vi förlitar oss på henne,
och blir oförmögna att klara oss själva.
Som heroin eller välfärdsstaten.
- Så cyniskt. - Det är realistiskt.
Hon borde tacka mig för vad jag inte säger.
- Vad då? - Hon har förlorat sina krafter.
Hon håller sig ju undan.
Hon brände nog ut sin fotovoltaiska förmåga
när hon slogs mot androiden.
Utbränd som ett batteri.
Det är inte säkert.
Superman laddar upp sig igen på 48 timmar.
Det har gått mycket längre tid.
Om Supergirl inte hämtat sig nu,
gör hon det kanske aldrig.
Och i så fall
- får vi klara oss själva. - Hjälp!
Snälla! Min pappa behöver hjälp där borta!
Direktör Henshaw beordrade oss att stanna här.
Vi vet inte ens om han är i livet.
Dessa människor behöver oss.
Nu ger vi oss av.
Öppna inte den här dörren om inte jag säger till.
Har du nåt emot att sänka vapnet?
Vad hände? Vi har ingen bild.
Störningar från Jemms psykiska kraft.
Han väntade på oss.
Tsung och Reynolds är döda.
Jag är redo att ge mig av.
Det finns bara en störsändare kvar.
Jemm förstörde de andra.
Donovan, återgå till din post.
Du måste lyda mina order.
Situationen blev just mycket värre.
Jag fann brännmärken på Reynolds huvud. Från en psykisk skanning.
Jemm vet nu allt som Reynolds visste.
Reynolds var vaktchef.
Alltså kan Jemm öppna cellerna nu.
Han kan använda fångarnas krafter
för att forcera dörrarna.
Jag vaktar avdelningen.
Jag beordrar dig att stanna här.
Alex, du måste lita på mig.
Här. Hjälp. Snälla. Han är här.
Nej.
Lungan har kollapsat.
- Är du läkare? - Ett år på läkarlinjen.
Han måste till sjukhus.
Ambulansen har inte kommit.
De har fullt upp.
Jag såg Supergirl på nyheterna en gång.
Hon flög med nån till sjukhuset.
Men du vet inte var hon är nu.
- Fan, venös blödning. - Va?
En ven måste ha skadats.
Så vi måste hitta venen och stoppa blödningen?
Han har tiotusentals mil blodkärl. Vi hittar aldrig den rätta.
Inte utan röntgenkamera.
Snälla! Snälla!
Han har inre blödningar.
Han kommer att dö om några minuter.
Nej! Nej!
Gör nåt! Nej!
Kom igen.
Snälla. Kom igen! Kom igen!
Kara.
- Nej. Nej. - Kara, titta.
Kara. Sluta.
Bara...
Gör nåt! Kom igen!
Det kan inte sluta såhär!
- Vi kan inte rädda honom. - Nej!
- Förlåt - Nej.
- Fan. - Nej, nej.
Det är okej. Det kommer att bli bra.
Jemm kommer att hitta oss.
Tror du inte att Henshaw kommer tillbaka?
Det är nog säkrast att inte lita på honom.
- Inte? - Det är inte första gången
som han är den enda överlevande när det går snett.
Förra gången gick det också lite konstigt till.
- Vad gör vi, då? - Går ut där.
Men vi har inga störsändare kvar,
som skydd mot Jemm.
Jag ställer upp.
Okej.
Det är därför jag inte är trevlig mot folk.
En komplimang, så slutar du anstränga dig.
Varför tar det så lång tid?
Jag är ju IT-kille.
Förra gången jag satte upp ett flöde var
i gymnasiet, okej?
Sist jag var i direktsändning var under mitt prisbelönade pratprogram.
Vi återvänder båda till våra rötter.
Jag hade sönder nåt. Hemskt ledsen, ms Grant.
Det här kommer inte att fungera.
Jag skulle normalt byta ut dig, men vi saknar folk.
Jag inspirerar dig istället.
Jag var som du en gång i tiden.
Innan allt det här, var jag...
En eftersökt mediaexpert,
och en känd redaktör.
- Som jag? - Jag menar att...
Före det,
var jag en ödmjuk blivande journalist in spe.
Alltså, det finns
- riktiga nyheter... - Det hjälper inte.
Som inte kommer fram eftersom Maxwell Lord
tar upp all plats med sin negativitet.
Supergirl är inte här och muntrar upp alla.
Så jag tänker göra det.
Du, enkla IT-kille, ska visa dig stunden värdig
och hjälpa mig att rädda stan!
Jag gjorde det!
Fattar du, Wyck?
Det är storyn.
Folk som du, som vanligtvis gör obetydliga saker,
som hamnar
i en kris och uträttar stora saker.
Hjältar.
Gå och hämta nån som kan sminka mig nu!
Sätt fart!
För... Okej.
Kara.
Jag kunde inte rädda honom.
- Du gjorde allt du kunde. - Som Kara Danvers.
Supergirl kunde ha gjort mer.
De senaste veckorna har varit de bästa i mitt liv.
Jag åstadkom saker!
Jag hjälpte människor, precis som jag alltid velat.
Fattar du hur det känns, när nåt sånt rycks ifrån en?
Nej. Men jag vet
att du är samma tjej som förut.
Med eller utan superkrafter.
Det har förändrat allting. Jag känner mig...
- så hjälplös. - Det är mänskligt.
Tänk om Max Lord hade rätt?
Tänk om mina krafter aldrig återvänder?
Vad för hjälte är jag utan superkrafter?
Jag kunde inte ens rädda en man.
Ingen kan rädda alla, inte ens Superman.
Men en verklig hjälte slutar aldrig försöka.
Hallå! Vad nu? Vad gör du?
Jag skulle ju inte sluta försöka.
När du får tillbaka dina krafter!
Men det är farligt!
De kan ha vapen, du kan bli skjuten.
Jag kan inte bara titta på.
Det hjälper ingen om du blir mördad.
Jag måste.
Kara, kulorna studsar inte av dig nu.
- Det vet de inte. - Kara!
Inget här.
Den här störsändaren fungerar.
Henshaw sa att de blev förstörda.
Han ljög-
Kolla den på Reynolds.
Den fungerar också.
Det här är inte bra, va?
Nej.
Ta på dig störsändaren nu!
Donovan!
Vi måste ge oss av.
Donovan, är du kvar?
Donovan?
Han är i mitt huvud.
Jag vet inte hur länge
jag kan stå emot.
Iväg!
- In bakom disken! - Förstör inte min affär!
Håll käften, annars skjuter jag!
- Nej, nej. - Jag skulle inte göra det.
Det fungerar inte mot mig.
Undan.
Kom inte närmare.
Du vill inte skada dem.
Invånare i National City!
Det här är Cat Grant som talar.
Vi har just återupptagit sändningarna.
Hör på.
Vi upplever just nu en stor katastrof.
Ni kan välja att vara småsinta,
eller att dra fördel av andra människors rädsla.
När allt kommer omkring, är det mänskligt att vara självisk.
Men är det inte också mänskligt att höja sig över sina svagheter?
Handla som en Superhjälte, fast man inte är nån?
Jag vet att ni är rädda.
Det är vi alla.
Ni vill rädda er själva, er familj.
Men inser ni inte att vi sitter i samma båt?
Det är sant att Supergirl inte hittats ännu.
Men hennes anda
är med oss, hennes vilja att se det bästa hos människor
och uppmanar oss att lyssna på vårt samvete.
Jag skulle kunna stoppa dig på många sätt nu.
Men det behövs nog inte.
Supergirl tror på oss.
För det är inte du.
Ingen av er.
Så låt oss tro lite på henne.
Supergirl kommer att återvända.
Tills dess måste vi hjälpa varann.
Jag tror att vi är bättre än så här.
Ring oss, berätta om era hjältedåd.
Vi ska visa världen vad vi duger till.
Och nej, vi kan inte göra vad Supergirl kan, men...
Vi väljer vilka vi vill vara.
Vi måste välja att göra vårt bästa.
Och jag vet
att du väljer att bli en bättre man.
Vad gör du här?
Donovan och jag letade efter dig.
Var är han nu?
Du har tappat bort honom. Du skulle ju stanna där du var!
Du sa att störsändarna var förstörda.
- Du ljög. - För att du inte skulle göra nåt
dumt, som det här!
Agent Danvers, kom!
Uppfattat. Status?
Bra, men var är du nånstans?
Jag trodde att du var död.
Så lätt slipper du mig inte.
- Okej. Vi träffas... - Sluta.
Sluta. Det är inte Donovan längre.
Jemm. Jag vet att det är du.
Ni har bara skjutit upp det oundvikliga.
Jag ska befria fångarna och bryta mig ut.
Ni kommer inte härifrån.
Vi måste sätta oss i säkerhet innan han kommer hit.
Undan från dörren.
Släpp vapnet.
- Alex. - Nu!
Vad gör du?
Jag är ingen fiende.
Varför sa du inget om min far?
Jag vet att han tillhörde DEO.
Du tvingade honom att tjänstgöra under dig.
Din far trodde på mig.
- Han var en stor man... - Prata inte om honom.
Kedja fast dig.
- Men Alex... - Där.
- Kom igen. - Nu!
Jemm, det är agent Danvers.
Jag vet att du vill öppna de där dörrarna.
Du behöver inte befria fångarna för det.
Du behöver bara mig.
Jag har koden.
Jag väntar i kontrollrummet.
För hur det än går,
så ska det bli slut på det här.
Alex!
Oj. Det var bättre än att flyga.
Bättre än att fånga ett plan.
Bättre än den gången
när jag hindrade rånet på pizzerian och fick 12 pizzor.
- Det var god pizza. - Ja.
Jag har sett så många bilder av mig själv
att jag är lite trött på det. Men den här är annorlunda.
Det sägs att de bästa fotograferna
visar hur de känner för sitt motiv.
Och jag känner dig.
Vad var det första du fotograferade?
Min pappa.
Han gav mig en kamera
innan han tog värvning i Kuwaitkriget.
Den var finare än vi hade råd med,
men ändå inget vidare bra.
Sen kom han inte hem.
Jag har aldrig lagt ifrån mig kameran.
Du liknar honom.
Ja.
När man fotograferar nån,
blir det varaktigt.
Man har fångat en sanning i det ögonblicket,
som man kan behålla för evigt.
Den här sanningen visar
att man inte behöver superkrafter
för att vara hjälte.
Jättefint.
Jag kikade i DEO-filen om Superman.
Jag gjorde en differentialanalys
av i vilken hastighet du metaboliserar solstrålning.
- Winn. - Summa summarum
är att du kanske får dina krafter tillbaka
om de får fart av en kryptonsk version av extremt adrenalinpåslag.
Winn. Sluta.
Jag vet vad du tror att du såg, men...
'Jag Såg inget. - Okej.
Du vet att han har en tjej, va?
- Va? - Lucy kommer tillbaka.
Precis som dina krafter. Du kommer inte att få
det vanliga pojke-möter-flicka.
Superhjältar har otur i kärlek.
Du har tänkt på min romantiska framtid, eller avsaknad av.
Men, du!
Förlåt, men efter idag,
kommer du inte att vara mänsklig längre, du kommer att ha dina krafter.
Du lever på en annan nivå än vi andra.
- Är alla oskadda? - Ja.
Det var inget efterskalv, utan en explosion.
- Gasledningen. - Jag kollar trapporna.
Hoppas ingen är däruppe.
- Hallå. - Så klart är det nån där.
Hej, vi är några våningar längre ner.
Hjälpen är på väg.
Jag ljög för folk som är instängda i ett brinnande hus.
- Vad gör vi nu? - Trappan är blockerad.
Vi måste få ner de som är på den här våningen.
De där uppe, då?
...ovanför er. Vi kommer inte ut.
Hisschaktet.
Visa dig.
Visa om du tänker dö mer ärofullt
än dina stupade vänner.
Det behövs mer än så för att döda mig, människa.
Jag sa ju det, Alex.
Jag är ingen fiende.
Ja, ja. Gå till hissen.
Okej.
- Var är de? - Här.
Gud. Varför gjorde jag det?
Problem. De kan inte öppna hissdörren.
Jag får klättra upp och öppna den från insidan.
James, nej, vi är 23 trappor upp.
Jag sa inte att jag gillar idén.
- James. - Jag är strax tillbaka.
- Säg att jag kommer. - Han kommer.
Hjälp oss ut!
Okej.
Här är stegen. Se er för. Kom.
Håll er tätt intill väggen. Nån mer här?
- Försiktigt. - Såja.
Såja. Du är nere.
Jag har dig.
Kom.
James!
Hämta hjälp! Skynda er! Fort!
Jag som trodde att jag fick panik lätt.
James! Sträck dig mot stegen!
Sträck dig!
Jag fick nästan hjärtslag.
Det var tydligen det du behövde.
Du behövs där ute.
Sätt fart, Supergirl.
Kara, det är jag.
Jag ser att du har fullt upp, bra.
Jag vill bara säga att allt är väl här.
Vi hörs snart.
Du undrar hur jag blev fri från handbojorna.
Till att börja med.
Det finns bara en person som vet sanningen.
Säkert att du vill höra?
Det här får du inte ens berätta för Kara.
Du lärde mig att ha hemligheter för henne.
Jag är inte Hank Henshaw.
Han dog
samma natt som din far.
DEO hade jagat en utomjording i flera månader.
Ingen av fångarna från Fort Rozz,
utan en oskyldig som hamnat på vår planet.
Med din fars hjälp spårade DEO utomjordingen
till en avlägsen plats i Peru.
Henshaw ledde divisionen som sändes för att
- avliva honom. - Min far skulle aldrig
ha deltagit i nåt sånt uppdrag.
Du har rätt.
Jeremiah Danvers var en bra man.
Han förstod att utomjordingen
inte utgjorde nåt hot.
Han var en flykting som din syster.
En ensam överlevare.
Din far försökte stoppa uppdraget, men Henshaw
var besatt.
Till slut lyckades han fånga utomjordingen som han jagat så länge.
Så Jeremiah
offrade sig.
Han gav sitt liv för att rädda utomjordingen.
Din far dog som en hjälte.
Utomjordingen...
Är det du?
Hur är det möjligt?
Jag kan skifta form.
När Hank Henshaw dog, tog jag hans identitet för att reformera DEO.
Men jag lovade även din far
att ta hand om hans dotter.
Jag rekryterade dig
för att uppfylla löftet,
och skydda dig.
Som mitt eget barn.
Om du inte är Hank Henshaw,
vem är du?
Den enda överlevande från min planet.
Mars siste son.
Mitt namn
är J'onn J'onzz.
- Winn. - Bra jobbat idag.
Vill du komma och hjälpa mig att äta upp maten i kylskåpet?
Strömmen har inte kommit tillbaka.
Jag är inte hungrig.
Snälla.
Jag vet att du är besviken på mig på grund av James.
Supergirl borde bättra sig.
Jag blir aldrig besviken på Supergirl.
Jag blev besviken på dig.
Jag hörde ditt tv-framträdande.
- Tack. - Tack för komplimangen.
Var var du?
Hur kunde du försvinna mitt i en sån katastrof?
- Jag menade inte att skrämma dig. - Du skrämde inte mig.
Men vanliga människor litar på dig.
De känner sig övergivna.
Du måste förstå
att de flesta nästan alltid känner sig isolerade och ensamma.
Vid katastrofer
litar de till sina hjältar, även för tröst
- och stabilitet. - De hade dig.
Du gav dem hopp idag.
Jag vet att du inspirerade dem,
för du inspirerade mig.
Vilka är ni?
- De är med mig. - Astra.
Kära systerdotter.
Trodde du att det var över?
Subrip: TomTen
Översättning: Anna Norman, Deluxe
Swedish