Tidligere i serien...
For nye venner.
Portalen vil hjelpe planeten din, og jeg kan komme hjem til min.
Vent litt. Hva driver du med?
Tusenvis av daxamitter overlevde-
- ødeleggelsen av planeten. De trengte en måte å nå hit på.
Slå den av!
Du henter noe hit.
Lena!
- Hallo, Lena. - Hvor er du?
Jeg har tatt meg av deg-
- etter at Supergirl nesten drepte deg i angrepet.
Supergirl prøvde å stanse deg. Det burde jeg ha gjort.
Du løy og utnyttet meg.
Jeg gjorde det jeg måtte gjøre.
Jeg gjorde det for deg også.
Jeg mente det jeg sa på bakken. Du er et vidunder.
Og jeg vet at du er skapt for større og bedre oppgaver.
Denne planeten er bortkastet potensial.
Du representerer det beste fra din rase.
Jeg skal skape et samfunn som er deg verdig.
Så finn deg til rette, Lena.
Det er her du hører til, -
- ved min side idet vi hersker over en ny verden-
-som vi skaper sammen.
Vær ikke redde, jordboere.
Vi har krysset stjernehavet for å gi dere et nytt liv.
Et bedre liv.
Jeg skal bli deres dronning.
Dere skal være mine undersåtter.
Adlyd ordre, så beskytter vi dere. Kjemp ikke imot.
- Går det bra? - Daxamittene er overalt!
Vi får transmaterialesignaler!
- Satellittsystemene er nede. - Danvers, jeg... Maggie?
- De har angrepet NCPD. - Er Maggie trygg?
Hva skal vi gjøre?
Nei!
Alle ut av bygningen!
Kom igjen!
- Vi er under angrep og evakuerer. - Jeg er nesten framme.
- Du rekker det ikke. - Vi møtes utenfor.
Vi må komme oss i sikkerhet..
Velkommen til det nye Daxam.
La oss være i fred.
Hvordan går det med invasjonen? Er den like artig som du håpet på?
Planeten har stort potensial.
Den blir nydelig når vi er ferdige.
"Ferdige"? Hva skal du gjøre?
Bygge monumenter over folket vårt og livsstilen vår.
Store pyramider som de vi hadde hjemme.
- Menneskene skal vel bygge dem. - Det bør de gjøre.
Romskipet er fullt av Daxams beste folk:
Ledere, handelsmenn, militære strateger.
Ranere, løgnere og drapsmenn.
Eliten som en gang førte folket ut i vårt storhetstid.
Her kan vi bygge oss opp igjen-
- og gi plass til at befolkningen vår kan slå seg til ro for godt.
Hvis du tror at jordboerne vil godta dette, tar du feil.
De er sterkere enn du tror.
- Og Kara kommer til å stanse deg. - Jeg frykter ikke den kryptonen.
- Hva skal du gjøre med henne? - Hun tilhører fortiden, Mon-El.
- Tenk på framtiden. - Hva skal du med meg?
Vi må forene folket vårt med jordboerne.
Der kommer du inn.
På Daxam er tradisjonen slik at regenten-
- arrangerer et ekteskap for sitt eldste barn.
Faren din er kanskje borte, men jeg har tatt et ypperlig valg.
Jaså? Og hvem er den heldige jordboeren...
- ...som gifter seg med et romvesen? - Lena Luthor.
Vet du hva Rhea gjorde mot ham?
Verdiene er ustadige. Nevronene jobber på spreng.
Han er ytre sett i koma, men på innsiden...
Kommer han til å våkne?
Se hvem som fant oss.
- Så godt at du er i behold, James. - I like måte.
Det var en krigssone. Troppene kom fra alle kanter-
-og arresterte de som kjempet imot.
Det er nærmest militær unntakstilstand.
Det er som "Independence Day" med det romskipet hengende over byen.
Mon-El er ombord. Rhea tok med både ham og Lena.
- Ringte du Clark? - De har ikke sett spor av ham.
Kanskje Supermann er ute og kjemper.
- I så fall så ikke jeg ham. - Maggie?
Så bra du er i behold.
Vi var smarte nok til å løpe til en bar.
Vi er samlet og kan kjempe.
- Hvor skal vi starte. - Vi famler i mørke.
Og daxamittene patruljerer gatene.
Og J'onn kan ikke lede oss.
Kanskje jeg kan bidra.
Hva er det? Er dere ikke glade for å se meg?
Dere er så forutsigbare..
- Hendene over hodet. - Nei.
- Det var dumt å komme hit. - Ja, det er usmakelig.
Men jeg trenger deres hjelp og dere min.
- Hvor er far? - Vet ikke.
- Det var galt svar. - Det er sannheten.
- Så hva vil du? - Å beseire vår felles fiende.
Alt jeg advarte om, har nå skjedd.
Romvesener vil ødelegge vår livsstil-
- og ta over planeten vår, akkurat som jeg sa de ville.
- Du trenger bare å si det. - Det var det jeg sa.
Nå kan dere skyte meg. Eller så kan vi jobbe sammen.
Vi kan redde våre kjære og byen.
Som datteren du kidnappet?
Vi skal redde byen, men aldri sammen med deg.
Akkurat. Vi tar oss av dette.
Ikke la stoltheten stå i veien for målet.
Romskipet har kryptonittkanoner.
Dere har ingen transmaterialeportal, og de har oppgradert skjoldene.
Jeg trenger deres hjelp til å komme ombord.
Selv om vi hadde villet, fins det ingen vei ombord.
Sikker på det?
- Hva mener du? - Jeg spør om dere vil jobbe med meg.
Finner vi Lena og Mon-El sammen, kan vi redde dem.
Du har sagt ditt. Gå.
Dette er en tabbe, Danvers.
Greit, dere stoler ikke på meg.
Men jeg ber dere om å la fortiden være fortid.
Kjærligheten jeg føler for datteren min, er ekte.
- Vær så snill, Kara. Hjelp meg. - Kom deg ut.
Ring hvis du ombestemmer deg.
Guardian og jeg bør dra ut igjen.
Det er en god idé.
Hvordan klarer vi dette alene?
Sett opp en blokade.
Ingen skal reise inn eller ut av byen.
- Det er en beskjed fra Jorden. - Få den opp.
Rhea, mitt navn er president Olivia Marsdin.
Representerer du Jorden?
Jeg representerer USA, men taler for menneskeheten-
- når jeg krever at du hever beleiringen av National City.
Jeg kan gjerne flytte invasjonsstyrken til Washington DC.
Jeg er ikke i Washington.
Jeg er på vei mot deg.
Jeg har plukket opp en sending fra Air Force One.
- Air Force One? - Ikke si at presidenten kommer.
Når jeg ikke kan bli gladere for å ha stemt henne...
National City er min. Vær glad det er alt jeg tar fra deg.
Jordens militærstyrker kommer til å samle seg mot deg.
Jeg er ikke redd for deres små militærvesener.
- Trekk dere tilbake. - Trekke oss tilbake?
Du tror at dette er en situasjon der du har noen som helst makt.
Det er ikke en forhandling, det er et krav.
Snakker du sånn til meg igjen, får det konsekvenser.
Herregud, nå holder det. Ja vel, mine damer.
Hvis jeg ville høre på machopreik, ville jeg ha blitt i DC.
- Ms. Grant? - Er det sånn du vil være?
Testosteron-drevne pratmakere som skryter av hvor store våpen dere har?
Vi trenger da ikke å måle noe. Vi er jo kvinner.
Vi er tøffe, kloke og hevet over småligheter.
Vi bretter opp ermene og begynner fredsmeglingen.
- Unnskyld, men hvem er du? - Jeg er Cat Grant.
På Jorden er jeg kjent som mediadronningen.
Ja vel, Cat Grant. Jeg heter Rhea, og Jorden har en ny dronning.
La meg gi deg et lite, vennlig råd, Rhea.
Den tiaraen dere er litt for mye.
Ekte kongelige trenger ikke å prøve så hardt.
Jeg har vært fredsmegler mellom Kanye og Taylor Swift.
Å megle mellom våre planeter vil være enkelt som bare det.
Og framtiden tilhører kvinnene, som det står på t-skjortene.
Vi er tre sterke og formidable kvinner.
Vi kan få til alt. La oss snakke ut-
-og få til en harmonisk løsning.
Herregud.
Som sagt er det jeg som er dronning nå.
Jeg småprater ikke, jeg gir ordre.
Denne samtalen er over.
Herregud. Presidenten!
Jeg skylder deg nok en forklaring.
Si i det minste at du er demokrat fremdeles.
- Så bra du lever, president! - Utrolig, hva?
Du også, Ms. Grant.
Byen er beleiret. Skulle jeg tillate meg å dø?
Jeg trenger å samle meg litt.
- Fins det et toalett her? - Rett rundt hjørnet.
Du har lagd en motstandsbase i en bar på fransk vis, Supergirl.
Men hva er alle disse monitorene og de kjekke mennene i dress?
Vi jobber for en hemmelig organisasjon som heter DEO.
Vi beskytter planeten mot utenomjordiske trusler.
Å. Strålende jobbet.
Ms. Grant, hvordan kom du deg ombord på Air Force One?
Det var skjebnen. Jeg var i DC med Dalai Lama-
- da daxamittene kom, så jeg satt på med Olivia.
Olivia som i lederen for den frie verden?
Ja. Hun var rådgiveren min på Radcliffe.
Jeg har et vagt minne av å gå inn på badet på studenthjemmet-
- og se ET i badekåpe. Jeg trodde at det var hasjkaken.
- Nå innser jeg at det var ET. - Hva er det du sier nå?
Uttrykker jeg meg ikke klart nok? Olivia er et romvesen.
Presidenten er ikke et romvesen.
Herregud, presidenten er et romvesen!
Dere ble nok litt skremt nå, men jeg vil dere ikke noe vondt.
Hvis ikke ville jeg ha blitt dolket i ryggen-
- på college da forloveden din kastet seg over meg. Hun er pasifist.
Og jeg elsker deg for den du er, med skjell og alt.
Jeg må ta denne. Jeg beklager, det...
Hei, Madeline! Selvsagt overlevde jeg.
Jeg overlevde jo middagen med Bill O'Reilly.
Litt turbulens tåler jeg da.
Jeg ble født på en vakker planet som heter Durla.
Da invasjonsstyrken kom, håpet vi på det beste og gjorde ingenting.
Innen et år var befolkningen gjort til slaver.
Jeg var en av få som slapp unna.
Nå forstår jeg din støtte til utenomjordiske flyktninger.
Jeg ville ha satt pris på at dere holdt på hemmeligheten.
- Den er trygg hos oss. - Takk.
J'onn J'onzz er fremdeles skadet, -
- noe som gjør deg til fungerende leder for DEO, agent Danvers.
Dere skal bryte dere inn på DEO og ta positronkanonen på taket.
Har vi en positronkanon?
Sånne som gjør at alt går opp i røyk?
Dere skal skyte på og ødelegge daxamittenes hovedskip.
Det er sivile ombord. Vi har to venner der.
Daxamittene skjøt ned Air Force One.
Målet deres var å knuse oss.
Leksen jeg lærte på Durla, skal ikke gjenta seg.
Ødelegg romskipene. Det er en ordre.
Sønnen min, prinsen, og hans vakre vordende brud.
Endelig er alt riktig her i verden.
Dette er fånyttes, -
- men jeg får prøve: Lena og jeg skal ikke gifte oss.
Du kan gjøre dette enkelt, eller du kan gjøre det vanskelig.
Men det blir et bryllup, og dere får en arving.
Vi skal ikke gifte oss, og vi skal ikke få noen arving.
Hun trenger ikke oss til noe.
Hun trenger bare genetisk materiale. Hun kan lage barn av en hårlokk.
Som jeg hentet mens du sov.
Sønnen min kjenner meg så godt.
Jeg håper på det beste og er forberedt på det verste.
Bryllupet gjør deres forening gyldig i daxamittenes øyne.
Det blir en formell seremoni...
Du er gal om du tror det.
Ja, du har uttrykt deg tydelig. Du gjør nok ikke dette for meg.
Men det fins folk som du bryr deg om.
Vent litt. Hva er det?
Luthor-familiens barnesykehus.
Det er en av tingene jeg alltid har likt ved deg.
Du gjør mer med pengene enn å føre et storslått liv.
Du bryr deg om de små menneskene.
Dere kommer til å gifte dere.
Etter det kan dere råtne bort i en celle for min del.
Spørsmålet er om dere godtar denne seremonien nå...
...eller først etter at jeg har myrdet tusener i byen under oss.
Tross alt-
- er ikke Luthors barnesykehus det eneste sykehuset i byen.
- Greit. - Vi gjør som du ber om.
Det er vanskelig å innse det nå.
Men dere vil innse at dette var det rette.
- Hvor er presidenten? - Jeg sendte henne til DC.
Hvis planen mislykkes, må hun ut av landet...
Du vurderer ikke å gjennomføre dette?
Mon-El og Lena er der oppe ennå. Hva ville J'onn ha sagt?
At vi skulle sprenge det.
Med positronkanonen kan vi redde folket i National City.
- Vi har ikke noe valg. - Jo!
Denne gangen kan ikke du bare fikse det, Kara.
- Se for deg at det var Maggie. - De klarer jeg.
Det er derfor det er så vanskelig.
- Men vi har våre ordre. - Jeg må trekke litt luft.
Hva gjør du her ute, Ms. Grant?
Jeg ville se på stjernene og tenke, men det er ikke så mye å se på.
Jeg fikk ikke sagt det, men takk for at du reddet meg.
Bare hyggelig. Det har vært fint å ha deg i nærheten igjen.
Hvem er det som er der oppe?
Vi vet begge at Winslow ikke klarer å holde munn.
Kjæresten min og bestevennen min.
Presidenten og Alex har kanskje rett.
Supergirl har et ansvar for å beskytte alle.
Men jeg tenker bare på at to jeg er glad i, er ombord.
Hvis vi sprenger det, blir de også sprengt, -
-og det ville gjøre meg hjerteknust.
Jeg er egoistisk.
Nei, det er ikke egoistisk, det er menneskelig.
Vil du vite hvorfor jeg egentlig forlot National City?
Jeg var ikke lykkelig.
Så jeg spurte Siri:
"Hva er verdens lykkeligste sted?" Da svarte hun: "Bhutan".
Så jeg booket tur til Himalaya og flyttet inn i en jurt.
Aner du hva som fins i en jurt? Ingenting!
Ikke engang aircondition, men de er lykkelige.
Barna lærer å gå, de synger, -
- det kommer fra turer i fjellene, og så danser de.
Når et par er på sin første deit, arrangerer de en pokkers festival.
Plutselig forsto jeg hva som er hemmeligheten bak lykken.
Båndet mellom mennesker.
Om jeg var på CatCo eller satt i jurten, -
-var ensomheten den samme, -
-for jeg så ikke poenget.
Det handler ikke om hva man gjør, men om hvem man elsker.
To du er glad i, er fanget i et fiendtlig romskip.
Å ville redde dem er ikke egoistisk.
Det betyr alt.
Ja... Ja.
- Jeg har savnet rådene dine. - Og jeg å gi dem.
Opp og avsted, ingen tid å miste.
Det der er fremdeles så... kult.
Hvordan kommer vi oss ombord?
Hvordan kan vi samarbeide med Cadmus som vi har kjempet mot?
Men vi trenger dem!
Tiden går.
Du hadde en plan.
Da Henshaw var i Ensomhetens fort...
Og brøt seg inn og stjal et virus som drepte romvesener her.
Fant han ut at fetteren din har en fantomsoneprojektor.
Det låter ikke så avansert.
- Den teleporterte folk til Fort Rozz. - Det er veldig avansert.
Jeg kan bruke den til å få oss ombord.
Hvis dere skaffer oss projektoren, får vi dere ombord.
Det låter som noe vi kan utføre uten deg.
- Ikke akkurat. - Kybernetikkjernen min er styrket.
Jeg får kontakt med daxamittenes datasystem.
- Vi kan unngå å bli oppdaget. - Kult. Ikke... så kult.
Når vi er ombord, kan Alex ta seg av positronkanonen.
Vi må finne dem før hun skyter.
Du tar vel utfordringen.
- Vi må sette i gang. - Rhea er det største hinderet her.
Det er en grunn til at hun kidnappet dem. Hun følger med.
Vi må avlede henne hvis vi skal redde dem.
Vi trenger en god avledning. - Jeg er avledningenes dronning.
- Dette kan bli farlig. - Nei. Det kommer til å bli farlig.
Men det er farlig for dere, så hvorfor ikke meg!
Jeg trenger Winslow. Jeg har ikke tenkt å ta med roboten.
Daxamittene er sårbare for bly.
En velplassert kule kan drepe dem.
Dette klarer vi. Og nå er det på tide å gå.
Jeg liker ikke invasjoner, men de har gjort en bra jobb her.
Jeg trodde at vi var på samme lag nå!
Du... Det du sa om Maggie...
Om hun hadde vært på romskipet...
Jeg ville ha gjort hva som helst for å redde henne.
- Så du bør forte deg. - Ja.
Hvis du er ombord når jeg skyter, overlever du ikke.
Så vær så snill. Vær raskere enn meg, ok?
Du er rask, men vær raskere.
Raskere enn en kule.
Kommer det til å funke? Og hvis det ikke gjør det?
Da får vi mye tid til å bli kjent i fantomsonen.
Skru den på.
Jeg er nysgjerrig på noe. Du kjenner identiteten min.
Men du har ikke sagt noe til Lena. Hvorfor ikke?
Hun finner vel til slutt ut at du har løyet hele tiden.
Og når hun gjør det, kommer hun til å hate deg.
- Du er i alle fall konsekvent. - Ikke spill såret.
Vi har felles interesse nå, men når dette er over, -
-går vi tilbake til å være fiender.
Den er klar.
Jeg klarer meg fint.
Ta hverandre i hånden.
Vi står her i dag i gudenes åsyn-
-for å forene to i ekteskap.
- Herregud. - Ja, skadene er omfattende.
- Det var en gutt... - Ikke det.
Dette. Det er vekter på kontoret mitt.
Ja. James ser på kroppen som et tempel.
Og det lukter som et treningsstudio her.
Det ligger sportsutstyr der kandelabrene mine var.
Jeg skal sørge for at James rydder så fort vi har reddet verden.
Å rydde duger ikke, jeg må brenne tesalvie i hundre år.
Og hvor er James Olsen?
Dette er tidenes største sak, det var derfor han ble sjef.
James... gjemmer seg, som den feigingen han er.
- Og hvor er Kara? - Hun er også en feiging.
Jeg er nesten ferdig. Er du klar?
Å, Winslow. Jeg er alltid klar.
Agent Danvers? Jeg ber om en oppdatering.
Jeg er inne i HVAC-systemet på vei til kommandosenteret.
- Og Supergirl? - Supergirl er ute av oppdraget.
Jeg har en agent jeg stoler på.
- Vi er nesten framme. Går det bra? - Ja.
Vet du hva jeg kom på?
Første gang vi møttes, var da presidenten ble angrepet.
Det er mange stjerner i vårt himmelske kongerike.
Men bare én fører dere ned den rette sti.
Dere har funnet deres egen stjerne.
I kraft av mitt embete som dronning av Daxamittriket-
- er det min plikt og ære og erklære dere...
God kveld, National City. Dette er Cat Grant.
Jeg har vært borte, men nå er jeg tilbake.
Dere har nok vært redde-
- og følt at verden er ute av kontroll.
Men tro meg, dere har makt.
Og nå har dere en jobb å gjøre.
Å stå imot. Stå imot invasjonsstyrken med alt dere har.
De kommer med tomme løfter og knyttede never.
De lover å gi oss en storslått verden igjen.
Men de vet ikke noe om menneskene som gjør den storslått
Det tror at de kan lure oss. Og hvis det ikke funker, -
-skal de banke oss til vi adlyder da?
De har ingen anelse om hva de står overfor.
Romvesener og mennesker må stå sammen-
-og reise oss og kjempe imot.
Alle må finne sin superhelt.
Alle må reise seg og si: "Ikke i mitt hus!"
La oss vise disse bandittene at vi er sterke.
Vi står sammen, og vi lar oss ikke erobre.
Og tiara-damen...
Hvis du og dvergene dine tilfeldigvis hører på nå:
Dere har kommet til feil by.
Ja. Jeg er Cat Grant, og jeg skal ingen steder.
Klassiker.
Send en skvadron til Jorden og drep den kvinnen.
Før dem til kammerset.
Synd politikken din er så ubehjelpelig. Du er nyttig.
Jeg trodde at det var romvesen-genene som var problemet.
Bare ta imot komplimenten.
Gjør det du kan best, R2.
- Noen spor av dem? - Det er spor av ett menneske.
- Det er jenta mi. - Jeg kan føre oss dit.
Og jeg kan slå. Kom igjen.
Om prinsen din befaler jeg deg å slippe våpenet og la oss gå.
Jeg trodde heller ikke at de ville funke.
Takk?
Ja, denne veien.
- Vi er inne, president. - God jobbet.
- Når er kanonen klar? - Jeg varmer den opp nå.
Vi følger nøye med.
- Du må skyte når den er klar. - Ja, Ma'am. Over og ut.
Kom igjen, Kara.
- Den er låst. - Knus den.
Jeg skjønner hvorfor Kare digger deg.
- Hei. - Hei.
- Kara Danvers sendte meg. - Hun er herlig, hva?
Det blir hun glad for å høre.
- Du kom, jo. Med henne! - Ja.
Vi bør komme oss avsted.
- Hvor ble det av dem? - De lot oss bli igjen for å dø.
Hva har du gjort?
Kun mennesker, kjære deg. Koble fra projektoren.
Danvers, dette er Lillian Luthor.
Vi er ute av romskipet.
- Skyt når du er klar. - Med glede.
- Skru den på igjen! - Jeg kom for å hente deg.
Supergirl hjalp deg. Hvordan kunne du svike henne!
Jeg satte alt på spill for å redde deg fra dem.
Supergirl og Mon-El er romvesener og dør med sine like.
Jeg trodde at du endelig forsto meg.
- Hva skal vi gjøre nå? - Dette var ikke så sjokkerende.
Winn ga meg en fjernkontroll, så vi kunne teleporteres tilbake.
- Håp på det beste. - Og forbered deg på det verste.
Stoltheten din gjør deg fremdeles blind for sannheten.
- Hvorfor skrur den seg på igjen? - Jeg vet ikke.
Jeg kan ikke styre meg.
Kom igjen.
- Jeg blir ikke med. - Jeg drar ikke uten deg.
Rhea har allerede tapt. Positronkanonen er klar.
Moren din fortjener å overgi seg.
Du overbeviser henne aldri.
Jeg er nødt til å prøve. Så lenge du er i trygghet.
- Det var helt utrolig, Ms. Grant. - Og det var et bra triks...
Løp, løp!
Kom igjen.
Den veien!
Det var hyggelig å bli kjent med deg.
Kom igjen!
Kom igjen.
Blystøv. La oss gjøre kampen rettferdig.
- Romastma var min ide. - Det var en god idé.
- Du er trygg nå, Ms. Grant. - Takk, James.
Kjære deg. Jeg kan se øynene dine gjennom spalten.
- Hvor er Supergirl? - Hun kommer ikke. Det er Mon-El.
Lena og jeg er i behold, men Supergirl ble igjen.
Tiden er ute, agent Danvers. Positronkanonen er klar. Bruk den.
Hører du? Supergirl ble igjen!
Jeg trenger mer tid.
Du har fått ordre, og nå fullfører du oppdraget.
Det er over nå, Rhea.
Du får en sjanse til å gjøre det rette.
Så storsinnet.
Da jeg var barn, kunne jeg se Daxam og stjernene.
Jeg ble fortalt hvor fryktelig stedet var.
Jeg kunne ikke forstå det.
For det var familier som vår der. Folk de var glade i.
Om noen minutter blir dette romskipet og alle ombord sprengt.
Det vil du ikke. Redd folket ditt mens du har sjansen.
Rørende tale, Supergirl.
Men den ble dessverre kastet bort på feil publikum.
Da mannen min sto imot meg, drepte jeg ham.
Tror du virkelig at du kan røre ved hjerterøttene mine?
Men du hadde rett i én ting. Det er over for deg.
Den er borte. Positronkanonen er borte!
Supergirl.
Du trodde virkelig at du hadde vunnet, gjorde du ikke?
Supermann?
Tekst: Morten Gottschalk www.sdimedia.com