När jag var barn var min planet Krypton döende.
Jag sändes till jorden för att skydda min kusin.
Men min kapsel slogs ur kurs och när jag väl kom fram-
- hade min kusin redan växt upp och blivit Stålmannen.
Jag dolde vem jag var, tills en dag-
- då en olycka tvingade mig att avslöja mina krafter.
För de flesta är jag reporter på CatCo Worldwide Media-
- men i hemlighet jobbar jag med min syster på DEO-
- för att skydda min stad mot utomjordingar och andra som vill ont.
Jag är Supergirl.
I tidigare avsnitt:
- Var du slottsvakt? - Åt Daxams kungafamilj.
De var hemska. Och deras son var hemskast av alla.
Har min signal till Daxam fått nåt svar?
Tyvärr inte.
- Ers högheter. Vi är framme. - Äntligen.
Vi är här.
Wow! Vi har sett sex säsonger och vintern är fortfarande inte här!
Sen du fick sparken har din seriekö krympt drastiskt.
Jag njuter av min arbetsfrihet i fulla drag.
Vad ska vi titta på nu?
Vad sägs om en sån där film där alla bara börjar sjunga helt oprovocerat?
En musikal? Menar du allvar?
- Fullt allvar. - Nu finns det ingen återvändo.
Vi måste se "Kär i Paris"!
Fred Astaire och Audrey Hepburn i den mest romantiska filmen nånsin.
- Vad är det? - Den där minen och det där leendet.
- Jag är bara glad. - Är du?
Ja, så där som när man ler fånigt och har fjärilar i magen.
- Är det fjantigt? - Som en romantisk komedi på anabola.
Men jag är glad att du är glad.
Vad är det där?
Till kidnapparna.
Vi kräver att ni överlämnar Mon-El av Daxam.
Vi vet var han hålls.
Om vi inte får honom innan gryningen-
-kommer vi att ta honom med våld.
Ett okänt rymdskepp tog sig in i troposfären ovanför National City.
Varför vill de ha en vakt från Daxam?
Känner du igen nåt av det här?
Jag har aldrig sett ett sånt där skepp.
Vi försöker ta reda på varifrån skeppet kommer-
-men vi har inte hittat nåt.
Agent Schott! - Var fan håller han hus?
- Så där, ja. Hej. - Vi är här.
Är vi här? Vi är vid National Citys konstmuseums personalingång. Oj.
Man brukar gå in via huvudentrén, på dagen. Vi kan gå hit i morgon.
Då får vi inte göra det jag vill göra.
Vad håller du...? Du är ju Hulken, kvinna.
Var är din äventyrslusta? Jag tvingar dig inte till nåt du inte vill, Winn.
Så om du inte vill bryta dig in och ha hett museumsex, så...
Okej. Det här är lite komplicerat, så det kanske tar en stund...
Oj. Okej.
- Vi har ont om tid. - Dags för ett Supergirl-välkomnande.
- Jag följer med. - Inte en chans.
Det enda vi vet är att de vill ha dig.
Du är den siste som borde följa med.
- Var försiktig, då. - Det är jag alltid.
Jag håller inte med.
Okej, Supergirl. Vad ser du?
Det ser ut att ha tagit en del smällar.
- Jag tar mig närmare. - Var försiktig.
Vet nån var ytterdörren sitter?
Jag antar att det där inte var vänskaplig eld.
Akta dig, Supergirl!
- Hon tappar höjd, J'onn. - Jag är instängd!
- Jag åker upp. - Jag med.
Nej. Vänta! Jag klarar det.
Kom igen!
Stopp! Sluta!
Det här är Mon-El av Daxam. Jag överlämnar mig själv.
- Vad gör du, Mon-El? - Jag åker upp dit.
- Hur vet du att de inte dödar dig? - Det vet jag inte.
Men de vill ha mig. Det här är mitt beslut.
Vi plockade upp en signal från en teleporteringsstråle.
De riktar in sig på våra koordinater. Vi har förstärkning redo.
Är du säker?
Jag klarar mig.
Kara!
- Varför följde du efter? - Du ska inte åka ensam.
- Jag kanske ville det. - Varför skulle du vilja det?
- För att... Grejer... - Mon-El?
- Bugar de för oss? - Mon-El?
Mor? Far?
- Min son. - Vi har äntligen hittat dig.
Efter så lång tid.
- Jag trodde att ni var döda. - Vi är vid liv, min son.
Jag ber om ursäkt om du blev skadad förut, kryptonier.
Vi försvarade oss bara mot din attack.
Attack? Jag har för mig att det var ni som sköt först.
Ska vi gå igenom hela Kryptons historia av massmord?
Mor och far. Det här är Kara Zor-El. Hon är hjälte på jorden.
Det här är mina föräldrar. Drottning Rhea-
-och kung Lar Gand av Daxam.
- Då är du... - Prinsen.
Vår prins. Tack och lov att du lever.
Äntligen återförenas vi.
I kväll ska vi fira!
Jag kan inte stanna. Jag är också hjälte. Eller, Kara hjälper mig.
- Vi måste gå. - Vi har sökt i hela rymden efter dig.
Vi vill lära känna Kara också.
Och jag vill gärna veta mer om er.
Jag visste väl att du inte skulle säga nej.
- Vi har så mycket att prata om. - Du anar inte.
Hej, Maggie, min bästa biljardhaj. Hur kan jag stå till tjänst?
Du vet...
Ja, visst. Jag vill gärna infinna mig på min lokala polisstation.
Jag köper munkar på vägen.
- Kan vi fortsätta? - Förlåt. Jag stressäter.
- Säg sanningen, så behövs det inte. - Jag blir nervös på polisstationer.
Pappa hade en grej med polisväsendet, det är liksom... Jag vet inte.
- Var du på konstmuseet i går kväll? - Som hastigast.
- Vad gjorde du där? - Tittade på lite konst.
- Mitt i natten? - Kortare köer.
- Kom igen, Winn. - Okej.
Lyra och jag bröt oss in efter stängning.
När en vacker kvinna ber en att göra nåt, så måste man göra det!
Känner du igen den här tavlan?
Det är "Stjärnenatt". En klassisk målning...
- Den stals från museet i går. - Har nån snott en van Gogh?
Jag menar, jag såg inget. Men Lyra kanske gjorde det.
Vi hjälper gärna till, men jag såg inget med egna ögon.
Kolla in den där fotogeniske snubben.
Vänta... Var är min flickvän?
Du fattar kanske hur det ser ut? Då sammanfattar vi det hela.
Du har erkänt att du var på brottsplatsen-
- och enligt övervakningsfilmen var du ensam där.
- Vad tänker du? - Att jag måste ringa mitt samtal.
Var är din berömda aptit?
- Är du inte glad att se oss? - Jo, självklart.
Eller har du blivit distraherad av kryptonier i caper sen du flydde?
- Hur hittade ni mig? - Vi hörde din signal.
Meddelandet avbröts, men det ledde oss till galaxen.
Sen fick vi leta oss fram.
Vi fick mest information på Slavmånen.
Enligt en av våra ambassadörer har du befriat slavar.
Ja, du kan ju tänka dig hur förvånade vi blev.
Ditt inflytande, antar jag.
De behandlades som djur. De var inte varor att köpa och sälja.
Det är så typiskt kryptonier att överdriva.
Du minns väl hur väl dina tjänare behandlades vid slottet? Som familj.
För att ni stal dem från sina.
Vi befriade dem från sina svåra liv. Vi gav dem en väg att följa.
Hur lyckades ni undkomma explosionerna? Jag trodde att ni dog.
När Krypton exploderade förstörde kryptoniten allt.
- Vi var tvungna att lämna planeten. - För att hitta dig.
Vi kan återvända nu när planeten är beboelig och göra Daxam stort igen.
Daxam var aldrig stort.
Har kryptoniern påverkat dig så mycket att du har glömt?
Jag vet att du är svag för skönhet, men ta nu ditt förnuft till fånga.
Det han tycker är uppfriskande med mig är nog min integritet.
Nu ska vi inte bråka om gamla världar. Berätta hur du överlevde.
Ja, det vill jag gärna höra.
- Helst inte. - Jo, prinsen. Varsågod.
Berätta om din heroiska flykt.
- Min prins. - Vad är det som händer?
- Vi måste evakuera genast. - Va? Nej.
- Det finns ingen tid. - Lämna mig inte.
- Lämna henne. Skynda! - Låt mig följa med!
Lämna dem! Kom!
- Vad gör du? - Jag måste återvända till Krypton.
Din planet drar med sig oss i sitt fall. Det här är ditt straff.
- Nej! - Fort! In!
Åk nu!
Det var så jag flydde.
Du var så modig, min son.
Och din vakt sitter vid gudarnas bord.
Hell Mon-El, Daxams prins.
Ursäkta mig. Jag har saker att göra på jorden. Jag måste gå.
Ursäkta mig. Jag måste också gå.
Du överlevde den första middagen med familjen.
- Du har ljugit. - Förlåt.
Är det så konstigt att jag bara ville vara en vanlig Daxamkille?
Om du hade vetat att jag var prins hade du väl inte ens pratat med mig?
- Du gav mig ingen chans. - Jag försökte berätta det. Verkligen.
- Ska det väga upp för det här? - Det här förändrar ingenting.
- Mina känslor för dig. - Det förändrar allt.
Det är illa nog att du ljög, men att du dessutom är prinsen...
Jag trodde att du bara föddes på en ond planet, men du ledde den.
Du drog nytta av dess grymhet.
Den där kryptoniern, då? Din vakt? Känner du ens nån skuld?
- Självklart. - Jag kan inte ens titta på dig.
Jag säger ju att vi inte tog nånting.
Inte du, men Lyra, då?
Hon skulle aldrig göra nåt sånt.
- Vi fick ditt meddelande. - Är allt bra, kompis?
En varning skulle sitta fint nästa gång du griper en kompis.
Du vet att det inte funkar så. Ifrågasätt inte mitt jobb.
- Det är bäst att du har bevis. - Nej. Lyra syns inte ens på filmen.
- Det är nog ingen slump. - Tror du att hon satte dit honom?
När pratade du med Lyra sist?
- Jag har försökt ringa hela dagen. - Men hennes mobil är av, eller?
- Jag fattar inte. - Hon har satt dit dig, Winn.
Min kollega tror att du ska bli hans 30:e gripande den här månaden.
Få fram bevis på att du är oskyldig, annars åker du fast för det här.
Vi fixar bevis.
Släpp Winn till oss. Ge oss 48 timmar.
Ska jag släppa min huvudmisstänkte?
Om vi ska få tag i Lyra behöver vi Winn. Två dygn.
McConnell har visst glömt att skriva på ordern.
Ni får 24 timmar. En minut senare och jag hämtar honom själv.
- Gjorde hon en femme fatale på mig? - Du har en viss typ.
Tack.
Vi har gått igenom filmen ruta för ruta. Hon är inte med.
Hon var där och jag har blåmärken som bevis. Underbara blåmärken.
Visa dem inte.
- Vilka är hennes folk? - Valerianer.
- Valerianer syns inte på foton. - Eller övervakningsfilmer.
Det finns ingen bild på henne i hennes amnestiakt heller.
Jag har alltså en osynlig flickvän.
Hon tog sig in med din hjälp och utnyttjade sin osynlighet.
Det var inte första gången heller. Kolla här.
Det är den tredje stora konststölden på nio månader.
En Rodin blev stulen från Modern Art and Cultural Museum.
Och en äkta Warhol stals från Art Institute of Metropolis.
Samma metod. De dömda männen skyllde på flickvännen.
- Ledsen, Winn. - Inte ditt fel att jag är en idiot.
Ibland är det våra närmaste som är våra största döda vinklar.
Vet du var hon bor?
Nej, vi har bara varit hos mig. Hon är från Starhaven och kom hit ensam.
- Hon är registrerad. - Hon har angivit en falsk adress.
Toppen! Vi träffades på utomjordingsbaren.
- Det är en början. - Nu fångar vi en tjuv.
Supervännerna är tillsammans igen! Förlåt. Det var för mycket.
- Ska vi hämta Mon-El? - Nej.
Ni kan gå i förväg. Jag kommer sen.
Du kanske ska ta en paus?
Skämtar du? Nej. Jag ska lösa skiten ur det här mysteriet!
Okej, sluta upp med den här övertända skenmanövern.
Jag vet att du är arg på Mon-El. Du har all rätt att vara det.
Jag hatar honom just nu.
Och han var vidrig som sårade dig, men förhållanden går upp och ner.
Det här är mer än så. Jag vet inte vem han är längre.
Vet du varför Daxam var en sån partyplanet?
Kungafamiljen såg till att undersåtarna var konstant fulla-
- så att de inte märkte hur förtryckta de var. Mon-El bidrog till det.
Mon-El kanske är en ond prins.
Eller så är han en kille som skäms för sitt förflutna och vill börja om.
Prata med honom. Ge honom en chans att förklara sig.
Kara Zor-El.
Sänk vapnen! Skjut inte!
Jag behöver tala med dig.
- Du har problem med ilska. - "Ledaregenskaper", heter det.
- Vi letar efter en tjej. - Det gör vi alla.
Svara på frågorna. Bordet blir inte mjukare.
Lyra Strayd. Valerian. Hon är inblandad i konststölder.
- Jag har aldrig hört talas om henne. - Blond, blåögd, typisk seriesvikare.
Varför skulle jag säga nåt till er?
Okej. Vad vill du ha?
"Hamilton" -biljetter. Främre parkett.
- Det är kört. - Okej.
De hänger ute på husvagnscampingen. I närheten av Blackmore.
"Hamilton"? Hur ska du lyckas med det?
Kung George är från Rimbor 5. Han är skyldig mig en tjänst.
Er nya värld är imponerande.
Som Daxam var förr i tiden.
Jag tackade dig aldrig för att du har tagit hand om min son.
En kryptonier som hjälper en daxamit. Jag trodde att jag hade sett allt.
Du kom inte hit bara för att tacka mig.
Nej. Jag behöver din hjälp.
Daxam är en ödemark.
Vårt folk är utspritt över universum och vi måste få hem dem.
Återuppbygga det som ditt folk förstörde.
- Jag försöker inte förolämpa dig. - Nej, du har rätt.
Krypton begick misstag. Jag kan erkänna det.
- Det var oväntat. - Vad vill du att jag ska göra?
Vår planet dog under mitt och min makes ansvar.
Om vårt folk ska kunna resa sig igen behöver de en framtid.
Mon-El är ung.
Han kan bli symbolen för den framtiden.
Vill ni ta hem honom till Daxam?
Vill du hellre att han stannar tills han inser att han inte duger åt dig?
- Du känner inte mig. - Jag känner din sort.
- Du föraktar hans kungliga härkomst. - Jag föraktar ingen.
Men du anser att du är bättre än han. Än vi.
Tänk på hans bästa. Säg åt honom att tala med sina föräldrar.
De som älskar honom.
Varför skulle han lyssna på mig?
För att han är förtrollad av dig.
Han har ingen aning om hur oförlåtande ditt folk kan vara.
Du borde inte vara här.
Var borde jag vara, då?
- Instängd i en cell? - Det var inte personligt.
Varför dröjde det så länge?
Du har haft många tillfällen att lura mig.
Vet du inte hur man hanterar offer? Man måste vinna deras tillit.
Det kräver tålamod.
Nej, jag tror dig inte. Kom hit och se mig i ögonen.
Säg att jag bara var ett offer, så går jag min väg på en gång.
Du var ett offer.
Okej, som du vill.
- Du följer med oss. - Tog du med förstärkning?
Jag också. Och mina kan döda.
Kan din det?
Hämta Lyra. Jag tar hand om de här två.
- Du borde ha sprungit när du kunde. - Jag var teaternörd, inte löpare.
- Hur vill du dö? - Inte i dag.
Stanna där!
In i bilen. Kom igen!
Nej! Nej!
- Målningen. Var är den? - Jag har den.
Ni vet inte vad ni har gjort.
Lurade du mig från första början?
Vad spelar det för roll? Du skulle ändå inte förstå.
Hjälp mig att förstå. Säg sanningen. För en gångs skull.
Det är min bror. De har honom.
- Du sa att du kom hit ensam. - Jag sa en massa saker.
Han är så gott som död tack vare er.
Om jag hade vetat det skulle jag ha hjälpt dig.
- Varför skulle du det? - För att jag bryr mig om dig.
Du måste säga sanningen.
Vill du ha sanningen?
Vill du höra om det tioåriga kriget på Starhaven?
Om hur jag såg mina föräldrar svälta ihjäl?
Vill du veta varför jag inte vågar vara ensam i mörkret-
- för att jag satt inlåst under däck i ett halvår-
- när jag och min bror smugglades till jorden?
Jag är flykting.
Och jag är tjuv. Det är sanningen.
Det kanske också är sant... att du var speciell.
Jag tyckte om dig.
Varför lurade du mig?
Det där gänget.
Min bror, Bastian, jobbar för dem. Men han har inte gjort tillräckligt.
Jag erbjöd mig att betala hans skuld.
Jag ville inte utnyttja dig, men jag var tvungen.
Om de inte får målningen i dag kommer de att döda honom.
Vem är köparen?
Hälaren är nån kille som heter Mandrax.
Mandrax satt inne på Fort Rozz ett bra tag.
När det förstördes rymde han och har handlat med stulen konst sen dess.
- Konst från jorden är värdefull. - Fint att Picasso är intergalaktisk.
- Vad ska vi göra? - Okej. Vi ger dem målningen.
Vi får tillbaka Lyras bror och sticker.
Klart. Liv räddas och hjältar hyllas.
Vi har en intergalaktisk konstsmugglarliga-
- och ett av stans våldsammaste gäng inom räckhåll. Miss Strayd-
-är en bedragare.
- Hennes bror är i fara. - Har du träffat honom?
Eller kan det vara ännu ett bedrägeri från kvinnan som kan lura dig?
- Jag litar på henne. - Jag vet. Men jag har inte råd.
Vi utreder Mandrax och agerar utifrån det.
- Vad gör du? - Lita på mig.
Hej. Jag har gjort seriös forskning om mänskliga förhållanden.
Det är nu i filmen som tjejen förlåter killen för det han gjort.
Jag pratade med din mamma.
- Okej. Vad vill hon? - Hon vill prata med dig.
- Jag vill inte träffa dem. - Jag försökte i alla fall.
Vad ska jag säga? Inget har förändrats för mig.
Säg vad jag ska göra! Jag gör vad som helst.
Det kan du inte! Du kan inte ta tillbaka att du ljög för mig.
- Jag kan försöka. - Glöm dig och mig en sekund.
Förstår du inte att du har fått en andra chans?
Du trodde att du var den siste daxamiten.
Ditt folk lever. Dina föräldrar lever.
De behöver dig. De älskar dig.
Kasta inte bort den chansen. Många av oss får den aldrig.
Du är en prins. Bete dig som en.
Var fan har du varit? Kunden kommer när som helst.
- Vem är han? - Nörden som hjälpte henne.
Jag vill bara ha mina pengar. Jag är affärsman, som du.
Mr Mandrax. Jag visste inte att ni skulle komma. Här är målningen.
- Min bror, då? - Inte nu.
Så fort affären var klar skulle du släppa honom.
- Bastian! - Lyra!
Ni fick det ni ville ha. Släpp honom nu.
Jag ska kolla produkten först.
Är det här ett skämt? Det är ju en kopia!
- Vad har du gjort? - Nej! Vänta, Lyra!
Du ska dö och din bror ska se på.
Du får ta dig an mig först.
Jag jobbar inte med människor. Ni går sönder så lätt.
Försök ha sönder titan.
Det där brukar funka. Spring!
Kom igen!
Alla ni människor tror att ni kan bli hjältar. Det är så irriterande.
- Vi kan hämta originalmålningen! - Det är för sent nu.
- Skjuter du, så skjuter jag. - Är du beredd att dö för henne?
Är du det?
Grattis. Du klarade dig bättre än de flesta.
Det kan du ta med dig i graven.
Stopp!
- Tack och lov. - Bra jobbat.
- Det tog sin tid. - Trafiken var hemsk.
Gå.
Var det här din plan hela tiden?
Om jag hade sagt att hjältar och ett gäng DEO-agenter skulle komma...
- ...skulle du ha följt med då? - Har du hemligheter för mig?
- Jag smittar visst av mig. - Gå till honom.
En konsttjuvsliga och "Stjärnenatt", som utlovat. Skojar bara.
Allt på 23 timmar och 15 minuter.
Winn Schott och flickvän, friade från alla misstankar. Boom.
Och alla kopplingar-
- som Lyra och hennes bror kanske hade till de tidigare stölderna...?
Jag har inga bevis, så jag tar det här som ett tecken på bättring.
- Du är schyst, Sawyer. - Stick, innan jag låser in dig.
Jag har andra ställen att vara på.
- Skrämde jag honom? - Nästan lika bra som jag brukar.
Vad händer nu, då?
Bastian och jag får väl hitta ett nytt hem. Vi behöver inte stanna här.
Ska du bara ge dig av?
- Hatar du mig inte? - Inte ens lite.
- Vad ska du göra? - Vad menar du?
Hon ljög ju för dig.
Ska du bara glömma det?
Tänk om hon sårar dig igen?
Hon sårade mig inte med avsikt.
Hon var beredd att offra sig för nån hon bryr sig om.
En sån tjej förtjänar att bli förlåten.
Du har problem med Mon-El, va? Jag är inte korkad. Jag ser saker.
Vad han än har gjort för idiotiskt har han säkert sina skäl.
Du måste bara bestämma dig för om de skälen räcker för dig.
Jag släppte in mig själv.
Jag vill bara säga några saker...
...innan jag förlorar dig för alltid.
Jag är skyldig dig många saker, men framför allt sanningen.
Jag heter Mon-El.
Jag är Daxams tidigare prins.
Jag var en bortskämd, värdelös person. Men jag visste inte det.
Inte förrän jag träffade dig. Jag älskar att vara hjälte, för att...
...det betyder att jag får tillbringa varenda dag med dig.
Jag älskar att du är överdrivet ärlig...
...och att du slåss för dem du älskar.
Och jag älskar dig.
Med allt jag har... älskar jag dig.
- Du är så speciell. - Jag vet.
Jag förtjänar bättre än lögner.
Ja. Förlåt för det.
Du har rätt. Jag har ljugit.
Men jag hoppas att du ändå kan se det goda i mig.
Hade du nånsin tänkt berätta sanningen?
Jag vet inte.
Du vill bara att allt ska vara enkelt.
Men att vara hjälte och ha ett förhållande är inte enkla saker.
De är svåra och struliga och ibland gör de ont.
- Jag skulle aldrig såra dig med flit. - Och det gör du aldrig igen.
- Nej, Kara. - Jag kan inte. Det är slut.
Vi visste att du skulle återvända.
- Kara har gjort slut. - Hon tänkte bara på ditt bästa.
- Det skulle aldrig hålla. - Sa du det till henne?
Nog om kryptoniern.
Du har inget som binder dig här. Återvänd till Daxam med oss.
- Återförena vårt folk. - Nej.
Nej. Ni har aldrig brytt er om vårt folk.
- Det blir annorlunda nu. - Nej. Det blir samma sak igen.
Jag mår illa när jag tänker på vårt liv där. Jag var okunnig-
- och blind. Jag lät mig själv upphöjas på bekostnad av vårt folk.
Jag är trött på att bli tjänad och ta genvägar. Jag vill inte vara prins.
Du låter precis som hon. Kryptoniern har förgiftat dig.
Nej. Den kvinnan är det bästa som har hänt mig. Det bästa jag vet.
Bara att vara nära henne gör mig till en bättre person.
Det gör mig till personen jag vill vara.
Jag önskar er inget ont...
...men ni borde lämna den här planeten och aldrig komma tillbaka.
Skicka tillbaka mig. Skicka hem mig. Nu.
Som du vill.
- Hej. Hur är läget, kompis? - Det börjar ta sig.
Jag har nåt som kan muntra upp dig.
Jag har precis uppdaterat den här lilla skönheten.
Den är i toppform.
Jag är rätt säker på att Cisco och jag skulle bli bästisar...
- ...om vi levde i samma dimension. - Jag skulle behöva...
...en interdimensionell semester för att återhämta mig.
God morgon, allihop! Vi får in en ny fånge i dag.
Han är ingen typisk gäst, så var på alerten.
- Han ser kul ut. - Där är du ju.
- Jag? - Ja, du.
Varför skulle jag annars låta mig fångas? Jag har letat efter dig.
Supergirl?
Hallå!
Släpp vapnet, fånge!
Nej, det här är inget vapen. Det är en del av min briljanta flyktplan.
Jag har haft jättekul i den här dimensionen-
- men nu måste jag jaga ifatt universums snabbaste man. Hej svejs!
- Mår du bra, Supergirl? - Kara?
Kara? Hör du oss? Kara?
Kara! Hör du mig?
Kara? Kara!
- Du ska in! - Var då?
Kom! Kom, kom, kom!
Johnny ställde in, så du får ta hans plats.
Du är den nya öppningsakten, tjejen. Upp på scen!
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com