När jag var barn var min planet Krypton döende.
Jag sändes till jorden för att skydda min kusin.
Men min kapsel slogs ur kurs och när jag kom fram-
-hade min kusin redan växt upp och blivit Stålmannen.
Jag dolde vem jag var, tills en olycka tvingade mig att avslöja mig.
För de flesta är jag reporter för CatCo Worldwide Media.
Men i hemlighet jobbar jag med min adoptivsyster för DEO-
-för att skydda min stad mot utomjordingar och andra som vill ont.
Jag är Supergirl.
I tidigare avsnitt:
Jag har aldrig träffat en människa som har velat dejta en utomjording.
-Vad har Jeremiah stulit? -Han har tagit utomjordingsregistret.
Cadmus har en lista över alla utomjordingar i hela landet.
-Hur kunde du? Du har svikit alla. -Jag gjorde det för din skull.
Typiskt.
Inte ens de står ut med er sång.
-Ett av era bakljus är trasigt. -Är det? Ursäkta.
Som tur är har jag tejp för att ordna det. Kom, så hjälper jag dig.
Alla är så trevliga så fort man åker utanför stan.
Ni sa ju att det var trasigt?
Nej! Nej! Spring!
Släpp mig!
-Gumman! -Vad tänker ni göra med oss?
-Det här är tjugonde kidnappningen. -De trappar upp och blir aggressiva.
-Vet vi nåt om vart Cadmus tar dem? -Eller vad de gör med dem?
-Det är ju biljondollarfrågan. -"Miljondollarfrågan", kompis.
Och "nej" på alla frågor. Jag kollar vägkameror, satelliter, mobiler...
Jeremiah kanske har visat dem hur man undviker vår radar.
-Jeremiah Danvers är vår fiende nu. -Vad innebär det?
Om han påträffas ska han gripas omedelbart.
-Det är väl inget problem? -Självklart inte.
Vi måste tala om för utomjordingarna att de ska söka skydd.
-Jag kan varna alla på baren. -Det räcker inte.
-Kan du göra ett uttalande? -Då riskerar jag att avslöja DEO.
-Gör det ano...nomonymt, då. -Då tar ingen oss på allvar.
Men folk kanske lyssnar på CatCo. Jag skriver en artikel till förstasidan.
-Tror du att Snapper publicerar den? -Ja, självklart. Absolut!
Absolut inte. Jag tänker inte orsaka panik med konspirationsteorier.
Men jag har ju intervjuat Supergirl. Du såg inspelningen själv.
Du använder Supergirl som källa varje gång.
-Man ska ju lära känna sin källa. -Källor. Plural.
Jag kan inte lita på ditt ord. Det finns för mycket fejknyheter där ute.
Riskerar du hellre folks liv än att riskera att skada ditt rykte?
Passa dig, hårsvansen. Det är vi som är stans trovärdiga tidning.
Jag vill ha två oberoende källor på allt, oavsett vems liv som är i fara.
Om du intervjuar Supergirl, då? Du har ju intervjuat presidenten-
-världsledare, Julian Assange... Du kan avgöra om hon är trovärdig.
-Då ska intervjun vara exklusiv. -Absolut. Hon pratar bara med dig.
Jag vann. Så nu är du skyldig mig en middag-
-en flaska whisky och en sån där blixtgranat.
Det är som julafton.
-Alex? -Förlåt.
Tänker du på din pappa? Oroa dig inte. DEO hittar honom.
Det är det som oroar mig. DEO ser honom som ett hot.
När vi hittar Cadmus finns det en risk att han hamnar i korselden.
Han stal registret från DEO. Han skadade J'onn.
Men jag känner honom, Maggie. Han är en god människa.
Det måste finnas ett skäl till att han samarbetar med Cadmus.
De kanske hotar honom, eller utövar utpressning eller tankekontroll.
-Jag är den enda som tror på honom. -Och du är där när de hittar honom.
Okej? Du kommer att skydda honom.
Du har rätt.
Kvitt eller dubbelt? Jag tänker inte ge dig en granat.
-Okej. Jag köper en till runda. -Okej. Jag ställer upp.
-Lyra älskade "Dune", förutom... -Sandmaskarna.
Fremen-folket skalar av deras fjäll med krokar-
-och plötsligt är maskridning ett bra transportmedel? Helt orealistiskt.
-Men Bene Gesserit är... -...fantastiska!
Magiska kvinnor som kan påverka framtiden? Jag gillar det!
-Hur länge har du varit på jorden? -Två år. Jag läste engelska innan.
Jag är imponerad av hur bra du pratar "Winn".
-Ja, vi passar ihop. -Ja, det gör vi.
Vi behöver mer dricka. Jag kommer strax.
Ser man på. Du gillar verkligen henne.
-Hon är okej. -"Okej"? Vad snackar du om?
Okej. Jag vet att jag oftast faller stenhårt för tjejer.
Men jag har tagit till mig ditt råd och ska ta det lugnt den här gången.
Jag har blivit bränd alltför många gånger.
Lyra, var är du?
Winn!
Jag hämtar henne.
Stanna, annars skjuter jag.
Stopp. Ni kan åka, grabbar. Hon skulle precis släppa pistolen. Visst?
Släpp henne.
Nej, nej!
Jag borde ha gjort mer. Om de inte hade kommit...
-Vi ska få hem henne, Winn. -Det vet du inte. Vi vet ingenting.
-Kan du få reda på nåt från honom? -Jag kan inte läsa hans tankar.
Men vi hittar nåt. Det gör vi alltid.
Inget leder nånvart. Om de skadar henne... Då är det din pappas fel.
-Vet du vad du behöver nu, Winn? -Om du säger "ett glas", så...
Jag tänker säga "ett djupt andetag", men zakarisk öl hjälper mot allt.
Jag sa till den andra killen att jag inte tänker berätta nåt för er.
Men jag tror nog att du kommer att snacka.
Berätta. Var är Cadmus?
Berätta var Cadmus är. Berätta var Cadmus är!
Jag kan inte! De får reda på det. Då dödar de mig.
Det är antingen de eller jag. Berätta!
-Alex! Ut härifrån! -Hon är galen.
-Kom igen! -Okej!
-Förlåt, jag gick för långt, men... -Alex.
-Jag trodde att han skulle säga nåt. -Det kan han inte om han är död!
-Det Winn sa om din pappa... -Nej, jag vill bara hitta Lyra.
Jag vill hitta allihop, innan...
Mon-El kanske hade rätt. Alla kan behöva ta ett djupt andetag.
Eller ett glas.
Jag mår bra. Jag lovar.
Chefen. Supergirl är på James kontor. Hon ville inte orsaka uppståndelse.
Vad omtänksamt.
Snapper Carr. Trevligt att träffas.
-Jag spelar in. Går det bra? -Ja.
Danvers har använt dig som källa. Du hävdar att Cadmus stal registret.
-Vem var din källa? -Den informationen är tyvärr hemlig.
-Du gick ju med på en intervju. -Det enda som spelar roll är storyn.
Inte om jag inte kan bekräfta källan till den. Ska man bara lita på dig?
-Jag ljuger aldrig. -Fint, men jag är journalist.
Vi tror att alla ljuger tills vi kan bevisa motsatsen.
Listan. Vem hade den först? Vem stals den från?
Jag kan inte avslöja deras namn, men det var en hemlig myndighet.
Okej, och hur länge har du samarbetat med dem?
Jag sa aldrig att jag samarbetade med dem. Fokusera på Cadmus.
Okej, jag avslöjar inte att det kom från dig.
Ge mig ett namn, så kollar jag själv upp det. Sen kan vi köra.
Vem berättade om den stulna listan?
Ni har tillräckligt. Oskyldiga kommer att dö om ni inte kör artikeln.
-Hur gick det? Fick du allt? -Nej. Hon gav mig ingenting.
Ingenting? Hon var ju här inne och jag hörde henne säga saker...
-Du hörde henne undanhålla saker. -Hon berättade ju sanningen.
En journalist kan inte bara plocka ut godbitarna. Vi måste visa allt.
Ursäkta?
Min mormor brukade säga det: "En halvsanning är en hel lögn."
Folket har rätt att veta sanningen, Danvers.
Innan du kan ge mig mer än en källa är den här storyn död.
-Pappa! -Lyssna på mig, Alex.
Vi har ont om tid. Cadmus tänker döda alla de har kidnappat.
Jag kan stoppa dem, men bara med din hjälp.
Jag vill lita på dig, men jag måste veta att du talar sanning.
Jag lever bara för att Cadmus tror att jag har gått över till dem.
Enda sättet att bevisa min lojalitet var att förråda mina egna barn.
Jag står på din sida, Alex. Alltid.
Cadmus har låst in dem i celler som är programmerade till att döda dem.
Lillian behöver bara trycka på en knapp. Jag kan inte avaktivera den.
Men DEO har en magnetfältsrubbare. Den kan stänga ner cellerna.
Du måste ge mig den.
Följ med mig. Vi förklarar allt för J'onn, så hjälper han oss.
Om DEO får tag i mig kommer de att behandla mig som fiende.
Du vet inte vad de tänker göra mot mig.
Bestäm dig snabbt, Alex. Hjälper du mig eller inte?
Ja. Jag hjälper...
J'onn?
-Testade du mig? -Jag hade inget val.
Du är en federal agent, Alex. Du har svurit en ed.
Det här är en krissituation. Tusentals liv är i fara.
Jag var rädd att det fanns en intressekonflikt.
Tyvärr, Alex. Du är avstängd från din tjänst tills vidare.
J'onn. Gör inte så här!
-Projekt Exodus. -Det är nästan klart.
"Övermänniskan ska vara jordens mening. Förbli jorden trogna"-
-"och tro inte på dem som talar om överjordiska förhoppningar."
-Nietzsche? -Vem passar bättre?
Han menade att människan ska tro på sig själv och inte se upp till gudar.
Den här gången är du den ende Stålmannen vi behöver.
Alex.
Jag hörde vad som hände. J'onn borde inte ha gjort så.
Det var ett svek och det var orättvist.
Förklara det för J'onn och be honom att låta mig börja jobba igen.
Jag gillar inte hans metoder.
Men jag delar hans omdöme. Du borde ta en paus.
Du tappade kontrollen när du förhörde en misstänkt. Vad är det som pågår?
Det är inte viktigt. Det viktiga är vår pappa. Det finns godhet i honom.
Du måste övertala J'onn, för jag måste vara med-
-när vi hittar Cadmus. Jag måste skydda honom.
Lyssna. Jag låter inget hända Jeremiah. Jag lovar.
Men du tänker bara på honom när du borde tänka på de saknade personerna.
När vi hittar dem kan du utsätta honom eller dig själv för fara.
Jag måste gå nu. Förlåt. Jag måste se till att få min artikel publicerad.
-Jag antar att du håller med Kara. -Faktiskt inte.
Om du vill skydda din pappa ska du göra det.
-Vill du hjälpa mig? -Självklart.
Var ska vi börja?
-Ursäkta. Lena? -Sa hon och lät överraskad.
Gud! Vi skulle ju gå till det där nya fermenteringsstället. Jag glömde.
Förlåt, det är bara mycket på gång.
Det gör inget. Du behöver inte förklara. Kombuchan kan vänta.
Snapper vägrar köra min artikel om Cadmus.
-Han vill ha fler källor. -Vad har mamma gjort nu, då?
Cadmus har stulit utomjordings- registret. De kidnappar alla.
Min artikel skulle varna dem.
Om Snapper inte vill publicera den kan du väl agera medborgarjournalist?
Blogga ut den och twittra som bara den.
Tänk dig hur många du kan nå på ett ögonblick genom en blogg.
Du kanske har rätt. Men Snapper skulle korsfästa mig.
Du, har L-Corp nån teknik för att hitta saknade utomjordingar?
Jag kan kolla upp det. Eller så kanske jag kan göra nåt bättre.
När Lex drev företaget satt mamma i styrelsen.
Hon kanske lämnade nåt efter sig. En ledtråd.
Kanske en andra källa. Vad har man vänner till?
Du måste ge mig en chans, Bruno.
Det här är ett säkert kort. Jag betalar tillbaka direkt efteråt.
Absolut.
Ja. 50 dollar på The Knights. Du kommer inte att ångra dig.
Fan också.
God eftermiddag, sir. Ni har ett trasigt bakljus.
Som tur är har jag tejp för att fixa det.
Det här är min turdag trots allt.
Den där mannen behöver hjälp.
-Jag måste låna den här oftare. -Visst.
-Hittade du nåt? -Alla bilens GPS-koordinater.
Jag vet var Cadmus är. Det här måste jag göra ensam.
-Jag skulle vilja ha det ni har. -Stick härifrån.
-Du lär behöva den här. -Ja.
Jag hittade den. Förra årets budgetrapport.
Titta här, Alana.
Visste du att LuthorCorp slog igen Lexs marina forskningslokal 2007?
Om den stängdes 2007, varför fick vi en faktura på metall förra månaden?
Det går inte ihop.
Revisionsavdelningen bytte nyss system. Det kanske är en bugg?
Kan du skaffa fram deklarationer och årsbudgetar för de senaste tio åren?
-Det är jag. Hon vet om anläggningen. -Min dotter är ihärdig.
-Hon får inte störa våra planer. -Ska jag ta hand om henne?
-Hon behöver bara en varning. -Jag ordnar det direkt.
-Stopp. Rör dig inte. -Skjut inte!
Hon är med mig.
Du borde inte ha kommit hit, Alex. Du kunde ha blivit dödad.
Vad fan är det där?
En Hoshinfregatt. Den bästa i Kazarkflottan.
Den når ljushastighet utanför atmo- sfären och åker till Takron-Galtos.
Därifrån kan de ta sig hem.
-Ska Lillian skicka tillbaka dem? -Det var min idé.
-Jag förstår inte. -Lillian tänkte döda allihop.
Ni tvångsutvisar dem.
Vissa av dem har flytt från svält, fattigdom och folkmord.
Nu får de i alla fall en chans.
Allt var lögn. Allt du sa till mig i skogen.
-Du sa att det var för min skull. -Det är sant.
Cadmus sa att de skulle döda dig och Kara om jag inte gjorde som de sa.
Jag gjorde mitt val. Jag skyddar mina döttrar till varje pris.
Hur kunde du tro att vi ville att du skulle skada andra för vår skull?
Vissa saker kommer du aldrig att förstå förrän du är förälder.
Tror du att mamma skulle förstå det här?
Jag hoppas att hon gör det en dag.
Kara, jag är hemma! Jag älskar att säga det så där.
Hör du! Inte ens ett leende? Vad är det?
Jag funderar på om jag ska blogga ut min artikel.
-Vad händer om du blobbar den? -Bloggar.
-Blir Snapper arg då? -Det kan man säga.
Okej, tänk snabbt. Tycker du att det är det rätta?
-Ja, det gör jag. -Då så. Dela den, då. Enkelt.
Du är den mest moraliska person jag känner. Följ ditt omdöme.
Gör det. Tryck på knappen.
-Tryck på knappen. -Okej. Nu har jag blobbat.
Bra blobbat, älskling.
Jag fixar lite käk.
Jag har hittat nåt. Aktivitet på en anläggning som ska vara nedlagd.
Den är stor nog för att bygga vad som helst. Eller för att gömma nåt.
-Lena? -Undan!
Tappat nåt?
-Hur visste du? -Jag fikade med Kara när du ringde.
Vilken tur. Jag är glad att du är här.
Jag har information till er. Om Cadmus och utomjordingarna.
Jag vet var de är.
-Snälla pappa. Det är inte för sent. -Tyvärr är det det, agent Danvers.
Inta era positioner.
-Vad gör du, Lillian? -Minimerar förlusterna.
Din andra dotter Kara har läckt en artikel och avslöjat vår plan.
Vi får göra det vi kan. Skjuta upp skeppet som redan är lastat.
Vi har några hundra utomjordingar.
Det är inte lika mycket som jag hade hoppats, men en början.
-Systemet låst. -Stäng av det. Nu.
Hota inte mig.
Tror du att jag skulle kliva in i lejonkulan utan en piska?
Jag har lagt ut tio Haldorr-minor över hela anläggningen.
Avbryt uppskjutningen.
-Du ljuger. -Ska vi slå vad?
Resten är kopplade till ett dödmans- grepp. Jag behöver bara släppa den.
-Jag tänker inte göra nåt. -Det behöver du inte.
Pappa. Gör det du lärde dina döttrar att göra.
Är du med?
Om du avbryter uppskjutningen förklarar jag krig mot din familj.
Låt henne göra det.
Vi skyddar varandra. Alltid.
Jeremiah. Jeremiah.
Pappa... Gör det rätta.
-Avbryt uppskjutningen. -Det kan jag inte.
-Ge min dotter koden. -Det finns ingen.
Enda sättet att stoppa skeppet är att släppa den där kontrollen.
-Jag ska stoppa skeppet inifrån. -Jag försöker hacka mig in härifrån.
-Du är lika naiv som din dotter. -Det tar jag som en komplimang.
-Alex. -Lyra! Backa.
Se till att få av alla från skeppet. Jag ska stoppa uppskjutningen.
T minus 30 sekunder till start.
Okej.
Kom igen.
Motorn startas.
Håll i er!
Huvudmotorn startas.
Jag ser en rymdfarkost som skjuts upp i hyperbolisk kurs.
-Vad händer? -Det är Cadmus.
Kan jag ringa upp, Alex? Vi har en uppskjutning här.
-Det är jag. Jag är på skeppet. -Va?
När skeppet bryter igenom atmosfären når det ljushastighet.
-Vi måste stoppa det innan dess. -Du når stratosfären om tre minuter.
-Jag hinner aldrig dit i tid. -Det är en Hoshinfregatt. Vägled mig.
Okej, en sekund. Jag hittade det!
Knäpp om strömbrytaren vid styrspaken så kan jag styra det manuellt.
Det händer inget. Hastigheten bara ökar.
-Vi måste sakta ner det. -Jag är här. Jag kan göra det.
Supergirl.
Winn? Skärmen blev röd. Vad händer?
Supergirl har detekterats som hot. De ska försöka eliminera henne.
-Är du oskadd? -Ja.
-Supergirl! -Det är lugnt!
Om 20 sekunder är skeppet på andra sidan universum.
Det är upp till henne nu.
Kom igen.
Du klarar det här.
Kom igen!
Okej.
Myndigheterna har stoppat terrorister från att deportera utomjordingar.
Familjer återförenas. Det blev ett lyckligt slut...
-Winn! -Tack och lov att du mår bra.
Jag trodde att jag hade förlorat dig.
Du ger mig sparken.
Självklart, "Danvers.com".
Du publicerade en artikel på en konkurrerande plattform.
Det är inte bara en intressekonflikt, utan även ett kontraktsbrott.
Du vägrade ju. Jag trodde att jag gjorde rätt.
Du hade inte rätt. Du hade tur. Nästa gång kanske du inte har det.
En felaktig siffra om aktiemarknaden, så har vi en finanskris.
Ett felaktigt citat från en kandidat, så får vi en fascist i Vita huset.
Reglerna finns av en anledning. Så att storyn alltid blir korrekt.
Det handlar inte om tur. Det handlar om att vara en bra journalist.
Vet du vad det värsta är? Jag hejade på dig.
Förlåt att jag gick emot dina order, J'onn.
Men du borde inte ha gjort så där. Det var elakt.
Jag gjorde det för att jag var orolig att du skulle utsätta dig för fara.
Men jag förlorade dig nästan på det där skeppet ändå.
Jag gjorde fel, Alex.
Förlåt mig.
Jag gjorde det bara för att skydda dig. Jag ville inte såra dig.
Du låter precis som han.
Vi kan väl sluta göra fel saker av rätt anledningar?
Ja, det låter smart.
Då ska jag börja med att göra det rätta.
-Återgå till arbetet, agent Danvers. -Ja, sir.
-Hoppas att vi får tillbaka honom. -Det får vi.
-Fick du tillbaka jobbet? -Ja, det fick jag.
Bra. Jag tänker inte vara ihop med nån arbetslös slusk.
-Men du är en snygg trofé. -Visst är jag?
Dumplings! Rykande heta.
Här, ta en. Eller alla. Jag lovar att du mår bättre sen.
-Det vet jag inte... -Du.
-Du får ett nytt jobb. -Jag vill inte ha nåt nytt jobb.
Journalismen är mitt kall. Jag hjälper människor.
Vet du vem som också gör det? Supergirl.
Men när jag skriver behöver jag ingen gul sol. Det gör jag av egen kraft.
Supergirl är mina förmågor. Kara är min identitet.
Jag älskade det där jobbet.
Du har massor att erbjuda världen.
Låt inte Snapper eller nån annan säga nåt annat. Okej?
-Vet du en sak? -Vadå?
Att vara Supergirl och ha dig kanske räcker.
-Tror du det? -Ja.
Jag hoppas det.
-Jag känner mig annorlunda. -Ja. Det är nåt med den här platsen.
Ers högheter. Vi är framme.
-Äntligen. -Vi är här.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com