När jag var liten så var min planet Krypton döende.
Jag skickades till jorden för att skydda min kusin men kom ur kurs.
När jag väl kom fram hade min kusin redan vuxit upp och blivit Superman.
Jag dolde vem jag var tills en olycka tvingade mig att träda fram.
För de flesta är jag reporter på CatCo Worldwide Media.
Men jag jobbar med min syster på DEO för att skydda staden-
- från utomjordingar och allt annat som kommer för att orsaka skada.
Jag är Supergirl.
- Detta har hänt... - Jag är ingen vanlig vit marsian.
Jag lät dig leva för att få se dig ruttna i den här cellen.
Det här är Leslie Willis - live på tråden.
Leslie Willis är död. Det här är Livewire.
Jag vill bli superhjälte och hjälpa dig att rädda världen.
- Beredd? - Jag föddes beredd.
Imponerande.
Du har fångat Hanks ogillande icke-leende.
- Avsluta simulationen! - Där satt den!
- Försiktigt. Mon-El? - Ja?
Några missar, men färre omkomna pappfigurer har vi aldrig haft.
- Du är motiverad och slår jättehårt. - Inte lika hårt som du än.
Nånsin. Men när du parerade lasern så träffade du tjejen där.
- Den huvudlösa? - Vilken är den främsta hjälteregeln?
- Skydda folket. - Har du koll på "skydda civila"?
Jag har koll. Superkoll. Supergirl-koll!
Jag bara skojar. Jag har koll. Nu gör vi om det.
Du kan behöva byta om. Jag tror att det är dags.
Inslagna som julklappar. Guardian har också jobbat nattpasset.
Ska vi, mina herrar?
Nej! Va...? Är du skadad?
- Tittade du inte på? - Jodå. Slag och pang-pang.
Det sista ställde till det lite.
Det där är ett kulhål i dräkten jag har gjort! Blev du skjuten?!
- Bara skjuten lite grann. - Vi berättar för Kara.
Jag pallar inte! Om dräkten är defekt så måste jag sätta mig och laga den.
Samtidigt som jag gör Mon-Els dräkt. Han har gått ut superhjältedagis nu.
Nu måste jag göra en dräkt åt honom så jag har redan fullt upp.
- Så han vill bli superhjälte? - Fokusera. Winn är trött.
- Vi måste sluta ljuga för Kara. - Du vet vad hon kommer att säga.
Hon respekterar dig redan och kanske är tacksam för all hjälp hon kan få.
Det här är första gången jag nånsin har bett dig om nåt.
- Jag pratar med henne i morgon. - Tack!
Men det är inte i morgon än. Så en till.
Bara en till. En enda.
- Vad händer? - Kod blå i isoleringscell 19.
Det är M'gann.
Nej!
- Vad är det för fel på henne? - Så vitt jag kan se, ingenting.
Värdena är bra, hon andas normalt och hjärnaktiviteten är okej.
- Hon skrek som vid en attack. - Jag har sett banden.
Hon var ensam och inget tyder på att det fanns nån osynlig angripare.
- Tror du att hon låtsas? - Jag misstänkte det, men inte nu.
Jag känner det. Hon är inte där.
Jag kan ta lite prover. Vi kommer på nåt, oroa dig inte.
Jag oroar mig inte över brottslingar.
Vill du inte bli frisk? Innan du fick krafterna så hade du en radiokarriär.
Du hade ett liv. Saknar du inte det, Leslie?
Vem är Leslie? Jag heter Livewire.
- Livewire är namnet du tog... - ...när Supergirl förstörde mitt liv.
- Nu pratar vi om Supergirl. - Ja, det gör vi, doktorn.
Vi kan prata om när jag kommer ut härifrån och grillar Supergirl.
Tror du att hon skriker när hon blir stekt? Det tror jag.
- Kommer du att skrika? - Att hota mig hjälper inte.
Du vet att du inte kan skada mig nu.
På grund av vattnet? Huden börjar bli rynkig, faktiskt.
Det skulle troligen göra ont att använda mina krafter nu.
Men ingen smärta, ingen vinst.
Snälla, Freud... Jag tänker inte döda dig.
Kom igen... Det vore så meningslöst.
- Leslie... - Jag heter Livewire!
Vet du vad verklig kraft är, Freud?
Det är känslan av att ha nåns liv i ens händer.
Varje atom strömmar av elektricitet. Som att kyssa en blottad kabel.
Vad vill du?
- Det var på tiden. - Vet du vad kraften gör mig till?
En onding? Ondskefull?
Den gör mig till en gud.
Du ser inte ut som en gud. Inte härinne.
Jag sitter inte här så länge till.
- Vad händer? - Bara lite elchocksterapi.
Mums.
Livewire. Jag älskade hennes radioprogram innan hon blev knäpp.
Säg inte det till Kara. Livewire är hennes ärkefiende.
- Tänk på pressfriheten, grabben! - Hur länge kan de mota bort henne?
Minst tio sekunder. Om jag har rätt så ska du smaka veganglass.
Vidrigt. Om jag vinner så ses vi hos mig i kväll.
Jag försöker vara snäll. Jag måste in i cellen. Förlåt.
- Då blir det hemma hos dig. - Kara Denvers, CatCo Magazine.
Jag försökte stoppa henne men hon är stark.
Ledsen. Hur gick det här till?
En fånge och en utklädd vakt verkar ha hjälpt henne.
- Eller så kidnappade hon dem. - Vi får hålla oss till fakta.
- Det här var välplanerat. - Inte direkt Livewires stil.
Hon skulle låta strömmen flöda och har troligen dödat fången och vakten.
Jag vet att Livewire är ett känsligt ämne, men sansa dig.
Vad pratar du om? Vi måste hitta henne innan hon skadar nån.
Livewire...
Mitt herrskap, den ojämförliga Livewire!
Vem vet vad hon ställer till med. Kanske gör flickvännerna onda igen.
Tomtar på loftet, då tomtarna är strömförande och loftet brinner!
Skåda henne och misströsta.
Jag är redo att spöa annat än pappfigurer. Nu kör vi!
Det här är på allvar. Livewire är fruktansvärd.
Hon skulle aldrig ha satts i ett fängelse för människor.
Hon borde ha varit här där hon aldrig skulle kunna rymma.
- Är det där en leksak, eller? - Nej, nåt dyrt.
Vi har redan besegrat henne två gånger. Vad är grejen?
Grejen är att hon för död och förstörelse med sig.
Kan du komma en stund?
Hur mår hon?
Jag har kört alla prover och det är inget kroppsligt fel på henne.
Men hennes hjärna...
Det är som att hennes psyke drunknar och drar kroppen med sig.
- Säg som det är. Hon är döende. - Hon är hjärndöd om några timmar.
- Vad orsakar det? - Det vet du bäst.
Er biologi har psykiska fenomen. Kan nåt attackera hennes psyke?
Det är inte jag. Jag skulle inte göra illa henne.
Kan du hjälpa henne med den marsianska länken?
Då får du se vad som händer henne. Du om nån kan hjälpa henne.
Jag vet vad du tycker om hennes sort. Du har visat dem nåd tidigare.
Inte så här! Jag ger henne inte mitt folks minnen och min dotters leende!
Hennes sort har stulit för mycket! Om hon dör, så förtjänar hon det.
Låt henne drunkna i sina synder!
Tack för att du kom. Jag vill berätta en sak för dig.
Jag håller på att bli vansinnig. Livewire går lös på gatorna.
Jag vet inte när hon slår till men vet att hon kommer att skada nån.
- Staden är inte försvarslös. - Jag hatar att ha en ärkefiende.
Clark får det att verka så roligt. Som att ha en dödlig brevkompis.
- Att ha en ärkefiende är stressigt. - Du är inte ensam.
Dina vänner hjälper dig och du är inte den enda hjälten i stan.
Det har du rätt i.
Just det. Det är faktiskt en otrolig lättnad.
- Skönt att du tycker det. - Jag behöver inte möta henne ensam.
- Jag har ju Mon-El. - Mon-El?
- Just ja! Från superhjältedagis. - Ja, jag har tränat honom.
- Är det nån vidare bra idé? - Det är ovanligt med superkrafter.
Sant, men det finns viktigare saker än superkrafter för en hjälte.
Att vilja göra skillnad och viljan att riskera livet för andra.
Jag tror att Mon-El är en sån som tänker på sig själv i första hand.
Han har kommit långt i träningen. Har du nåt emot Mon-El?
Inte alls. Han är en rolig kille. Men han är ingen hjälte.
Varför får du avgöra det?
Strunt samma. Bara glöm det.
Förlåt, vad ville du berätta? Jag bara stormade in här.
Jag ville bara... hinna prata lite. Det var längesen sist.
James...!
- Jag måste gå. - Winn? Kom in till stan.
Ge upp, Leslie! Det här slutar alltid med att jag vinner och du förlorar.
Jag är inte Leslie.
Är det där Leslie?
Skydda poliserna så slåss jag. Oroa dig inte för mig.
Håll er undan!
- Vi ses om en stund. - Supergirl, bakom dig!
Spring!
- Låt mig hjälpa dig! - Nej, skydda poliserna!
Skit samma!
Sätt fart!
- De kom undan. - Ja.
- Du skulle ju skydda poliserna. - Förlåt. Klarade han sig?
Är du okej?
James?!
Jag behöver egentligen ingen motorcykel när jag är så snabb-
- men jag vill väldigt gärna ha en. Får man superhjälterabatt nånstans?
Gäller det pengar...?
Häftig dräkt. Har du gjort den?
- Jag hade tänkt berätta. - Jag sa åt honom att göra det.
- Kände alla till det? - Jag trodde att han var kontorsslav.
Kara... Det här angår bara oss. Inte dem.
Du har rätt. Kan ni lämna oss ensamma en stund?
Jag är lugn.
Jag tänker lyssna på dig för det har du förtjänat.
Men du måste förklara varför.
För det där du känner...
Det som får dig att vilja göra allt bättre, är samma känsla som jag har.
Så har jag alltid känt. Jag har försökt hjälpa folk på många sätt.
Både i karriären och som vän.
Men det räcker inte.
Men det här gör det.
Jag var aldrig ämnad att vara Supermans eller din skugga.
Jag är mig själv mer som Guardian än jag har varit som James Olsen.
- Vi är likadana. - Inte alls.
Du är människa och kommer att bli dödad.
Vid minsta misstag och mänskliga felbedömning så är du borta.
- Du klarar dig inte som jag och... - Mon-El?
Han lämnade civila oskyddade som jag var tvungen att ta hand om.
- Han har mer att lära. - Och därför fick en polis en elchock.
Han bryr sig bara om sig själv och dig.
Han kan förändras. Det kan inte du!
Du kommer aldrig att vara tillräckligt stark för det här.
Det är inte du som bestämmer vem som är en hjälte.
Vem är du att bestämma vad jag ska vara? Eller vem jag ska vara?
Jag är ämnad för det här.
Om du inte slutar så stoppar jag dig.
Du får gärna försöka.
- Vill du veta hur hon mår? - Det vet jag alltid.
Om hon så vore på andra sidan stan så skulle jag känna henne.
Krigets sista grymhet är att jag fortfarande har en koppling till dem.
När jag behövde henne...
När du behövde henne... så öppnade hon en blodåder för dig.
Hon måste ha vetat att hon riskerade att avslöjas som vit marsian.
Men hon gjorde det ändå. Hon sa att hon försökte hjälpa din ras.
- Det är troligen sant. - Vad gör då länken för skada?
Om du får se hennes förflutna så kanske du ser hennes godhet.
- Jag vill inte förlåta henne. - Varför inte?
Hat kan bli ens anledning att leva när man har förlorat allt man älskar.
Om jag skulle hitta nåt gott i deras ras...
...så skulle jag inte hata henne.
Förlåtelse är inte nåt man ger den som har sårat en.
Förlåtelse är nåt man ger sig själv.
Vänta!
- Vi måste prata. - Vad står på?
Jag kan inte lita på dig. Du var vårdslös.
- Du lämnade posten och nån skadades. - Jag försökte skydda dig.
Jag behöver en partner som gör som jag säger!
Jag sa åt dig att skydda civila till varje pris.
- Varför lyssnar du inte på mig? - För att...!
- Varför jobbar du med mig? - Jag har krafter jag borde använda.
Det är inget svar.
Tycker du om mig?
- För stunden är det rätt svårt. - Du kysste mig när du var sjuk.
- Är du här för att du gillar mig? - Jag vet inte vad jag ska säga.
Jag vill jobba med dig - inget mer. Ledsen om det gör dig besviken.
- Vart är du på väg? - Jag tänker försöka hitta Livewire.
Jag är visst den enda som förstår hur ondskefull hon är.
- Låt mig följa med. - Inget mer superhjältande för dig.
Hjälp mig härifrån!
- Ursäkta. Har jag missat nåt? - Pinsam tystnad.
Spela upp klippet, Winn.
- Jag är ingen expert på rymningar... - Men Livewire blev kidnappad.
- Jag hade fel. - Har det gått att spåra Livewire?
Inte än. Jag har svårt att skilja hennes energi från andra våglängder.
Mon-El håller sig redo. Supergirl kommer till sjukan.
- Har du tid? - Visst. Hur är stämningen därnere?
Alla oroar sig eftersom jag inte har hittat Livewire än.
Fast grejen är att jag vet exakt var hon är. Spårad med vetenskap.
Ska vi gripa henne och visa Supergirl vad vi går för?
- Killen i bilen håller stilen. - Guardian tar hem segern.
Åh nej... Hon har inte långt kvar.
Det här är inget avsked. Jag tänker få tillbaka henne.
Jag måste försöka med länken. Det är det enda rätta.
Jag har aldrig försökt med en vit marsian och vet inte vad som händer.
Om nåt händer så väcker jag dig.
- Du måste göra en sak åt mig. - Javisst.
Jag kommer att återuppleva saker.
- Dödsfall och kriget. - Vad behöver du?
Stanna hos mig. Båda två.
- Vi går ingenstans. - Vi finns här, J'onn.
- M'gann? - Det är här det händer.
Vad händer med dig?
Spring, gröning! De dödar dig om de hittar dig här!
M'gann, det är J'onn.
- Det är ett minne. Vi är inte i fara. - Jag anlade branden.
Jag dödade de andra vakterna. De kommer att döda mig.
Men de får inte hitta dig.
Är det branden i vakthuset?
De ville att jag skulle döda ett barn. En liten pojke.
Han grät och de skrattade. Jag förde honom bakom baracken.
Han var så rädd för mig. Jag klarade inte av det.
Spring!
Jag återvände och dödade mitt folk.
De förlåter mig aldrig. Jag kommer att dö här.
Lyssna på mig. Du dör inte här.
Du överlever. Du flydde den dagen och reste till jorden.
Du överlever och håller fast vid livet.
Du träffar mig.
En grön marsian. Och du räddar mig med.
Jag dolde vem jag var och sa att jag var grön.
- Jag ville... - Berätta.
Jag ville bli din vän.
Jag kunde inte återuppliva ditt folk men kunde göra dig mindre ensam.
Jag är hemskt ledsen.
Jag är här med dig. Jag ser dig.
Du är min vän, M'gann M'orzz.
Du är förlåten.
- J'onn... - Det är dags att komma hem.
Varsågod, fortsätt gärna att sparka och skrika.
- Desto mer energi får mina... - Kopior.
Varför använda billiga kopior när vi skulle kunna samarbeta?
- Då skulle du få äkta vara. - Du har inte förstått ditt syfte.
Alla vill ha mina supersoldater efter attacken mot polisstationen.
Jag visste att Supergirl inte kunde motstå det-
- och mina supersoldater slog både polisen och henne med elektricitet.
Min elektricitet!
Det här är upphovsrättsbrott! Jag tänker stämma dig.
Och sen tänker jag mörda dig.
Vilken otäck kvinna.
- Inkräktarlarm. - Det är dags.
- Vem är du? Var är Supergirl? - Hon är upptagen. Jag är Guardian.
Toppen... Då är det kört.
- Vem fan ska du föreställa? - Andra Superman, under upplärning.
- Din kostym suger. - Det var elakt sagt.
- Vad gör du här? - Samma sak som du.
Visste ni att de flesta forskare experimenterar på sig själva först?
Tjena, Kara! Minns du när jag sa att jag inte visste var Livewire var?
Det var inte helt sant. Skäll på mig senare, vi har större problem.
- Var är du? Är du med James? - Guardian och Mon-El är här.
Och de kanske redan är tillfångatagna.
Vet du vad jag älskar?
Småpojkar som tror att de är bättre än kvinnan som är superhjälte.
Kan du ta dig ur bojorna?
- Din elaka forskare! - Jaså, bojorna?
Roliga, va? Patentsökt.
Men "Shark Tank" tackade nej när jag värderade dem för lågt.
- Vad tänker du göra med oss? - Och vad är "Shark Tank"?
Mina prototyper är för svaga och jag behöver uppgraderade modeller.
Och ni två är perfekta exemplar.
Jag kanske blir tvungen att tömma vårt lilla batteri för att klara det.
- Men det är ni värda. - Vi slåss aldrig för dig.
Det kommer ni att göra. Och du kan definitivt dö.
- Låt henne vara! - Varför då? Hon är ju en onding.
- Det räcker nu! - Sluta!
Tar ni hand om dem så räddar jag Livewire.
Det här kan göra ont.
Så snällt av dig. Dumt - men snällt.
Du verkar inte så kry, Blondie. Jag kan värma upp dig.
Du kan döda mig för allt som du tror att jag tog från dig.
Men du vore inte den du är utan mig. Och det här är den du är nu.
Det var han som försökte stjäla din kraft - inte jag.
Vi är inte allierade, men jag kommer att bestraffa honom åt dig.
Vad säger du?
Vi kan prata om det när jag har tagit itu med Frankenstein.
Det finns bara en Livewire, ditt kryp!
- Stort misstag. - Nej, Leslie! Du får inte döda honom!
- Vi skulle ju bestraffa honom. - Inte så här. Han får fängelse.
Vi kan göra upp. Du får slänga honom i fängelse, om jag slipper åka fast.
- Det kan jag inte gå med på. - Då grillar jag honom.
- Jag är Livewire! - Livewire, lyssna på mig!
- Du vet att du inte kan stoppa mig. - Men du vet att jag tänker jaga dig.
Om du skonar hans liv så kanske jag väntar tills han är i fängelse.
Kanske.
Det blir bara vi tjejer nästa gång. Vi kan fläta håret på varandra.
- Vi kan fortfarande fånga henne. - Det tänker jag göra, men inte i dag.
Det du gjorde var ren olydnad! Några fler hemligheter så blir du...
- Dödad? - Avskedad!
- Det var tur att ingen dog. - Får jag...?
Får jag gå tillbaka och trycka på mina knappar?
Gå, du. Men en sista sak...
Du och mr Olsen är ett rätt bra team. Vårdslösa, men imponerande.
Tillbaka till jobbet.
- Så hon är på fri fot igen? - Varför släppte du henne?
Livewire lät bli att döda mig. Hon har fortfarande nåt gott i sig.
Hon kanske ställer till med problem eller så kommer hon att söka hjälp.
Ursäkta mig.
Hon släppte Livewire. Det innebär veganglass hemma hos mig i kväll.
Jag borde aldrig ha slagit vad. Äckligt!
- Vad gör vi nu? - Det vet du bäst.
Vi kan ha det som förr då vi var supervänner och på samma lag.
Då vi hjälper dig men inte får vara brottsbekämpare?
- Ni skulle leva. - Men inte liven vi vill ha.
- Jag vill inte vara kontorskillen. - Jag vill inte mossa vid datorn.
Vi fortsätter själva om så krävs men vill gärna samarbeta med dig.
Ni var mina hjältar långt före allt det här.
Ni vill hjälpa, men det här är fel sätt. Jag tänker inte stoppa er.
Men vill ni utsätta er för fara så kan jag inte stötta er.
- Då får det väl bli så. - Det får väl det.
- Mår du bättre? - Bättre. Kom in.
Tack.
Hur länge måste jag stanna här?
- Du måste stanna på observation. - Och sen tillbaka till cellen.
Nej. Du är fri.
Med allt det du gjorde så har du sonat ditt straff.
Båda två har rätt att gå vidare.
Jag måste berätta en sak. Jag vet vad som hände med mig.
Jag försvarade mig mot en psykisk attack men blev instängd i mig själv.
- Försvarade dig mot vad? - Mitt folk.
De vet var jag är och de är på väg.
- Hejsan! - Hej.
- Ja, det är din dörr. - Stig på.
- Mår du bra? - Javisst.
Men du...
Du hade rätt. Jag kommer ihåg att jag kysste dig.
Vill du sätta dig? Det känns som att vi borde sitta.
Jag minns det.
Jag var sjuk och ensam. Och du lutade dig över mig.
Du måste ha varit ledsen för dina ögon var galet blå.
Det är de alltid men de var nästan som kometer.
Jag har aldrig sett nån så vacker.
Så jag kysste dig.
Det kändes okej att jag var...
Det var okej att jag var döende när jag hade fått kyssa dig.
Jag räddade dig på polisstationen...
...för att jag bryr mig om dig.
- Kometer. - Mon-El...
Jag vill inte få dig att ångra dig. Jag vet att du inte tycker om mig.
- Jag tycker visst om dig. - Men inte på samma sätt.
Det är helt okej. Bara du fortsätter jobba med mig.
Jag är ärlig och nu kan vi släppa det och lägga det bakom oss.
- Javisst. - Så förblir du min partner.
- Tack för att du är ärlig. - Visst.
Bra samtal.
Vi ses i morgon, partner.
Text: Magnus Öberg www.sdimedia.com