Da jeg var barn, holdt planeten min Krypton på å dø.
Jeg ble sendt til jorden for å beskytte fetteren min.
Kapselen min ble slått ut av kurs, og da jeg kom hit-
- hadde fetteren min allerede vokst opp og blitt Superman.
Jeg skjulte hvem jeg var til jeg ble tvunget til å vise meg ved en ulykke.
For de fleste er jeg en reporter i CatCo Worldwide Media.
Men i skjul jobber jeg med søsteren min for DEO for å beskytte byen min-
- mot romvesener og andre som vil den vondt.
Jeg er Supergirl.
Tidligere i "Supergirl":
- Du blir vel ikke helt gal nå? - Sannsynligvis.
Jeg skal stoppe deg, Roulette.
- Guardian hylles som helt. - Byen bør ikke stole på ham så raskt.
- Hva er galt med oss? - Ingenting. Vi er helter.
Jeg trener deg sånn at du en dag kan utgjøre en forskjell om du vil.
- Jeg sa aldri jeg ville redde verden. - Du er så egoistisk.
Ser dere henne?
Ja! Ja!
Hadde du ikke venner?
Siste stopp, karer.
- Han kommer til deg. - Hva skal jeg...? Der er han.
Sånn ja! Jeg gjorde det! Det var meg.
Nei, nei, nei!
Er alt i orden, Winn?
- Juveltyver? - Fakket. Jeg fakket dem.
Men Guardian måtte komme og ta noen av etternølerne. Han plager meg.
- Han hjalp. Det er jo noe. - Ja, knapt.
Det var jeg som måtte unnvike missiler.
Han hadde bare på håndjernene.
Hva plager deg? Og det er ikke Guardian.
- Hvem sier at noe plager meg? - Rynken.
Rynken... Jeg skal ta Botox for det.
Hvis du kan finne ut hvordan du kan stikke en nål i huden min...
Jeg vet ikke. Jeg bare... Jeg er nedtrykt.
Stoppe juveltyver, bankranet i forrige uke... Det er bare så enkelt.
- Og så? - I det siste...
...har jeg følt at jeg beskytter juveler og penger mer enn folk.
Du var en helt i kveld. Så dra hjem og feir.
Vil du komme innom? Vi kan se på "The Night Of".
Jeg... kan ikke. Jeg har planer.
- Med mindre jeg skal avlyse dem. - Nei, vær med dama di.
- Jeg har på en måte ei dame. - Dra.
Du har på deg T-skjorta mi. Det er fantastisk.
Du er i leiligheten min, det er morgen, du sov i leiligheten min-
- og nå har du på deg T-skjorta mi og lager kaffe.
Jeg kan ikke tro dette skjer. Alt jeg sier, er veldig klisjéaktig.
Det kalles å være lykkelig. Venn deg til det, Danvers.
Jeg tror at jeg venner meg til det.
- Vi er sent ute. - Jeg trenger aldri å jobbe igjen.
Kan vi ikke bare slutte og bli her i leiligheten for alltid?
For alltid vet jeg ikke, men kanskje bare morgenen?
Vi kan ringe og si vi er syke. Jeg har støvlunge...
- Gjett om jeg har en story til deg. - Jeg har fem minutter for meg selv...
Den går på innsiden av juveltyveriet Supergirl stoppet i går kveld.
Jeg hørte at Guardian bidro sterkt.
Jeg hadde ledig tid, så jeg skrev om det.
Guardian? Ja, han plukket opp restene etter Supergirl-
-men de skjøt missiler mot Supergirl.
Jeg kan ikke tro at du fortsatt er på Guardians side.
Hvorfor ikke? Han gjør en god jobb.
Tar jeg feil, eller fanget Guardian faktisk tyvene?
I Venn-diagrammet over ting jeg bryr meg om, er det kaffe og wienerbrød.
Mannaen fra himmelen som så vidt holder meg forankret i virkeligheten.
- Jeg ba deg la meg være. - Skrivebordet mitt er her borte...
- Hvem er du? - Jeg trenger deres hjelp.
Datteren min forsvant for tre dager siden.
Vi kranglet, og hun sa at jeg aldri stoler på hennes dømmekraft.
Hun slo igjen døren og kom aldri hjem igjen.
Jeg har hengt opp disse overalt.
Jeg ringte vennene, faren, men ingen har hørt noe.
Og politiet sier at hun har rømt, og at de ikke kan gjøre noe.
Har datteren din rømt hjemmefra før?
Det var bursdagen min i går.
Hun hadde ringt. Jeg at vet noe er galt.
Vi skal få det ut, Miss Williams. Vi skal finne datteren din.
Takk.
"Vi skal finne datteren din"? Hvorfor sa du det?
Fordi vi skal hjelpe henne.
Vi skal vel hjelpe henne?
Tenåringer som rømmer hjemmefra er ikke nyheter. Vi har viktigere saker.
Viktigere... Hva er viktigere enn at en mor finner datteren sin?
Kaffe, wienerbrødet mitt og fem minutters ro som du stjal fra meg.
Unnskyld meg.
Hei, kan jeg få en Club Soda?
- Hei. - Hei.
- Jobber du her? - Det gjør jeg.
Ja, du vet etter... hendelsen-
- var de litt underbemannet, så jeg tok jobben.
Og jeg liker jo alkohol. Jeg er kjent for å like alkohol.
Så jeg føler at dette er en perfekt jobb for meg.
Jeg er glad for at noen føler at de passer inn et sted.
Det hørtes trist ut. Vil du si hva som foregår?
Snakk med meg. Jeg er jo en bartender nå.
Jeg har bare følt meg verken det ene eller det andre i det siste.
Verken det ene eller det andre?
Men jeg kom over en sak i dag. Savnet jente. Jeg skal finne henne.
Kan jeg gi deg et uoppfordret råd?
Hvis du drar for å finne trøbbel...
...så vil du finne trøbbel.
- Takk for det helt ubrukelige rådet. - Ubrukelig?
- Det er ikke Club Soda. - Hva er egentlig Club Soda?
Ikke dette...
- Takk for at du møter meg. - Jeg hjelper gjerne en Danvers.
Her er savnetrapporten for Izzy Williams som vi har...
- ...men dessverre er det ikke mye. - Alt hjelper.
- Det er snodig at du ba om dette. - Hvorfor det?
Vi har sett en stor økning i savnede de siste ukene.
Har dere noen teorier? Seriemorder? Kidnappinger?
Seriemordere har mønstre, kidnappere har motiv.
Men det merkelige er at ingenting forbinder disse forsvinningene.
Det er Izzy Williams, en firebarnsfar, en collegestudent...
Og alle har forsvunnet... Hvor er de?
- Ok. Ingen problemer med blodet. - Ok.
Bare én siste del av testen gjenstår.
- Stå omtrent her. - Her?
Ok. Hva er det der?
- Er det en MR-maskin? - Noe sånt.
Må være en ny modell.
Hva gjør dere? Nei! Nei!
Nok en perfekt kandidat.
Jeg er alltid glad for å hjelpe.
Winn, se på folkene på denne minnepinnen. Alle er savnet.
Kan du se etter ting som forbinder dem, bakgrunnen deres...
Vet du at du har på deg solbriller inne?
Fremtiden er så ekstremt lys.
- Kan jeg...? - Nei, nei!
- Hva har skjedd med deg? - Jeg ble ranet. Det går bra.
- Hvorfor sa du ikke noe? - Du får informasjonen straks.
- Hei. - Hei.
- Hei... Se på deg. - Hva er det?
Tuller du? Du ser ut som at du har blitt skutt med en kjærlighetsstråle.
- Maggie overnattet. - Herregud...
- Tror du at noen ser det? - Ok...
Jøss, hva har skjedd med deg?
Jeg ble ranet. Og jeg har det bra. Og det gjør vondt å smile...
Det er en forbindelse mellom folkene på listen din.
Alle tok blodprøver noen dager før de forsvant.
Blodprøver? Det er merkelig.
- Savnede? Skal jeg bli med? - Nei da, bare fortsett å gløde, du.
Det kinnskjegget var enormt...
- Hei, Kara! - Hei.
- Hei... Hva gjør du her? - Jeg tok meg fri i dag.
- Det er jo din andre dag. - Jeg ville ikke overdrive. Lunsj?
- Nei, jeg jobber. - Flott, jeg blir med.
Kom igjen. Det blir gøy. Du vil finne den savnede jenta, ikke sant?
To hoder er bedre enn ett. Unntatt på Barvex. De har tohodete kannibaler.
- Greit, men bare hold munn. - Ok... Har jeg fortalt deg...
- Er jeg mer treskalle eller galant? - Treskalle.
- Nei, men ser man det. Hallo. - Hei.
De sa at to friske, unge folk hadde kommet innom, og her er dere.
Ja, vi trener mye.
Ja, vi ville bare finne ut mer om hva dere gjør her før vi hopper uti.
Nettsiden sa bare at man kan tjene raske penger.
- Vi sparer til en tur til Paris by. - Bare Paris...
Vi driver en klinisk utprøving av et nytt kosttilskudd.
Vi undersøker effekten av kosttilskuddet på basalstoffskiftet.
Vi trenger bare noen blodprøver, så er dere snart på vei til Paris by.
Vi kan ikke. Gi blod, altså. Det er mot religionen vår.
Ja, vi er veldig religiøse.
Vi er opptatt av gudene våre... Én gud.
Vi er ekstremt monoteistiske.
Dere ser jo unge og sunne ut. La oss gi det et forsøk, hva?
Hvordan hørte dere om studien vår?
Ververen vår sa ikke at noen skulle komme i dag.
En venn fortalte oss om det.
Det er merkelig. Jeg har ikke hørt fra henne siden hun kom hit.
Du... står her. Og du... står her.
- Kanskje du husker Izzy Williams? - Ja, hun var innom.
Hva er det der?
Dere sa jo at dere ville reise.
- Dra tilbake til DEO. - Jeg tror bare at...
Fortell Alex hva som skjedde og ta med en innsatsstyrke. Jeg går inn.
- Vi vet ikke hva som er der. - Izzy. Det er alt som betyr noe.
- Hva gjør du her? - Jeg tenkte at du trengte hjelp.
Du blør...
- Det er en rød sol. - Som på Krypton og Daxam.
Og vi får kreftene fra en gul sol.
- Så det betyr... - Ingen krefter.
Vi må komme oss vekk herfra.
Hvem skal hjelpe oss nå, da?
Vi må få den til å virke. Ingen vet at vi er her.
Derfor ba jeg deg hente søsteren min.
Vi må bare komme oss tilbake til Jorden.
Romvesener førte folk hit, og vi skal finne ut hvorfor og redde dem.
Kan du tenke på å redde oss?
Ingen ba deg komme hit! Jeg sa faktisk at du ikke skulle komme.
La oss si at vi finner dem. Portalen er stengt.
Vi finner på noe.
- Hva er det? - Det høres ut som romferge.
Det er en troppetransport. Hvor skal den?
Den er sikkert på vei dit.
- Ja, så vi dra... - Etter den.
Nei, vi skal dra vekk fra draps- slottet, for vi har ikke kreftene.
Og?
- Er alt i orden? - Finfint.
Jeg fanget opp en 10-37, men de har ikke funnet den mistenkelige bilen-
-så jeg... lurte på om du ville...
Jeg trodde at du kanskje kom for å sjekke hvordan jeg har det.
Jeg kom helt ut hit fordi jeg visste du var opprørt...
- Ja, jeg er opprørt. Jeg ble nesten drept.
- Alle får bank... - Stopp. Bare stopp!
Jeg klarer meg bra ved et skrivebord-
- men jeg kan ikke dra ut der med deg igjen. Bare stopp. Jeg slutter!
- Hei. Avbryter jeg noe? - Nei da, det går bra. Vi bare...
Har dere hørt fra Kara? Hun svarer ikke.
- Jobber hun ikke på en sak? - Savnede personer.
Ok, bare send meg detaljene.
På jorden gir de alt karakterer. Dette er én stjerne.
Jeg elsket å dra til andre planeter med foreldrene mine.
Men de tok meg med til de fine, ikke som denne.
Vi tilbrakte solverv Sedenach.
- Å ja, Bismuth-fjellene? - Ja.
De vokste rett under føttene våre. Krystalltrapper løftet oss opp.
Jeg tok med ei jente dit en gang. Det er et flott sted.
- Kara... - Hva er det?
- Kom igjen, vil du ikke følge meg nå? - Jeg kan ikke. Beinet sitter fast.
Hva er dette?
Denne planeten suger.
Ser dere dette? Hva i helvete er det?
- Jeg har aldri sett noe lignende. - Det har jeg.
- Den tonen er ikke bra. - Det er en transmatportal.
- En måte å reise mellom verdener. - Herregud, det er en stjerneportal.
- Betyr det at...? - Kara er ikke på jorden.
En thanagarisk snarebeast. Og vi er den neste retten.
Jogunraf spiser ikke tobente dyr.
- Så du snakker engelsk? - Å ja.
- Jo dissekerte et menneske en gang. - Så klart han gjorde.
Og lærte språket deres. Grufulle, rosa greier.
Jo? Var det Jo?
Vi lover at vi ikke er her for å gjøre deg noe.
Vi vil bare... Vi vil hjelpe denne jenta.
De førte henne gjennom portalen. De tok henne til Det røde fortet-
- der de selger karbonlivsformer som dere. De selger dem som dyr.
De har kidnappet dem og solgt dem som slaver.
Slavehandel er store forretninger på Maaldoria.
- Er dette Maaldoria? - Vet du hvor vi er?
Lokalbefolkningen kaller det Slavers' Moon.
Kongefamilien på Daxam kjøpte slaver her.
Jeg hadde glemt at Daxam brukte slaver.
Det var mye der jeg ikke likte.
- Vi må dra herfra. - Nei.
Nei, vi må finne de vi kom hit for.
Ikke finne jente. Fort dårlig. Mange våpen.
- Ingen vei ut, ingen vei inn. - Det er én vei.
Vi overgir oss.
Ja da, jeg forstår.
Ok, ja da.
Vi har dem i det minste akkurat der vi ønsker dem.
Izzy? Er du Izzy Williams?
Supergirl, vet du hvem jeg er?
- Moren din leter etter deg. - Kjenner du henne?
En venn er journalist-
- og moren din overtalte henne til å finne ut hva som skjedde med deg.
- Du kan bare slå ned veggene. - Du kan få oss hjem.
Jeg kan ikke. Jeg har ikke kreftene mine på denne planeten.
Men jeg skal hjelpe dere alle. Det lover jeg.
Supergirl i buret mitt igjen.
- Roulette? - Vi må slutte å møtes sånn.
Har du funnet transmat-terminus?
Ioniseringssporet fører til Arcturus-systemet, planet 51ArcB.
Det er Maaldoria, senteret for den intergalaktiske slavehandelen.
- Det er ille. - Det blir dessverre verre.
- Definer verre. - Arcturus er en rød sol.
Så hun vil ikke ha kreftene sine.
- Jeg burde ha blitt med henne. - Du visste det ikke.
Vi har jo Martian Manhunter. Han trenger ikke en gul sol.
- Han drar og henter henne. - Jeg kan ikke bli med.
Nettopp. Vent, hva?
Luften på Maaldoria er giftig for marsboere. Et silikat i atmosfæren.
Jeg kan ikke hjelpe Kara. Beklager.
Hei. Hva gjør du her?
- Du svarte ikke. Jeg var bekymret. - Jeg har vært opptatt. Unnskyld.
- Passer det dårlig? - Ja. Supergirl er savnet.
- Du kan finne henne. - Jeg visste at det skulle skje.
- Hva snakker du om? - Jeg var lykkelig i fem minutter.
- Hva? - Unnskyld, dette var en feil.
Unnskyld, men du må gå. Jeg kan ikke...
Ok. Forstått. Vi sees, Danvers.
Dette er jo déjà vu.
- Hvorfor er du her? - Ja... Hvem er hun?
Jeg er her på grunn av deg. Du raserte klubben min.
Du kan tenke deg hvor glad jeg ble da jeg fikk høre om Slavers' Moon.
Jeg hoppet på muligheten til å utvide markedet.
Du behandler dette som... som om du selger kaffe.
Du selger folk.
Jeg har tatt menneskehandel til neste nivå.
Dette er prakteksemplarer som kan overleve en livstid med arbeid.
De er bra varer, og de vil selge for mye penger.
- Det er blodpenger. - Bloddiamanter, faktisk.
Denne planeten er full av dem. De er som jord for maaldorianerne.
Jeg hater dem.
Gode nyheter, alle sammen. Dere har alle blitt solgt.
Vi hadde bare tid til å lage én.
- Få den til å telle. - Det skal jeg.
Før jenta vår hjem.
Ok, denne bør åpne transmaten på den andre siden.
Behold den. Du skal bli med meg.
Nei... Den er forhåndsprogrammert.
Du trykker bare på knappen.
- Du trenger ikke meg. - Jeg vil at du styrer det.
Nei... Nei...
Agent Schott, hun spurte ikke. Det er en ordre.
Unnskyld...
- Winn... - Jeg vil ikke være til noen hjelp.
Greit. Jeg fikk ikke dette i et ran.
Jeg prøvde å hjelpe Guardian, og jeg...
Hadde han kommet to sekunder senere...
Kara trenger deg. Jeg trenger deg.
- Jeg er redd. - Tror du ikke jeg var redd?
Jeg var livredd. Men ingen blir bedre av å stikke av.
Ok, hør her. Jeg vet at dere er redde, men vi skal finne en vei ut.
- Psst-et du? - Ja... Kom hit.
Vi er på den farligste planeten i galaksen.
Vi har ingen krefter, og du er optimistisk?
- Hvordan? - Fordi de trenger at vi er det.
Det er dette jeg har sagt. Søker du trøbbel, vil du alltid finne det.
- Og du er best på det. - Det er det helter gjør. De kjemper.
De gjemmer seg ikke i en bar fordi det er enklere.
Jeg gjemmer meg ikke. Jeg er smart. Det er et farlig univers.
Hvorfor må det være du som redder alle?
Verdenene våre ble kanskje ødelagt, men vi ble spart av en grunn.
- Hell. - Det nekter jeg å tro.
Jeg tror at man fortsetter å kjempe.
Om du er på en annen verden, om du har kreftene, så gir man aldri opp.
Det er forskjellen på oss.
På tide å dra.
- Flytt på dere. - Nei.
Hei!
- Flytt på dere! - Nei.
Igjen.
Nå!
Du ga ikke opp, så det gjør ikke vi heller.
Takk. La oss få dem inn i cellen.
Dere kan stå der.
- Hva nå? - Nå stikker vi herfra.
Gå, gå!
Verdensrommet. Jeg er i verdensrommet.
Hvis du ikke vil bli, finner du ut hvordan vi kommer hjem.
Jeg sporer Karas øretelefon. Sørg for at den er åpen.
- Vent, kom tilbake. - Du klarer deg.
Jeg er ikke en rødskjorte. Jeg er ikke en rødskjorte.
Fritt for denne.
Gi meg den der. Gå, gå.
Gjennom her. Gå, gå! Kom igjen!
Gjennom her. Denne veien. Kom igjen, skynd dere!
Kom igjen! Skynd dere! Kom igjen! Gjennom her.
Ikke ham. Han skal ikke skades.
Gjennom her.
Gå, gå!
Kom igjen. Var det alle? Hva holdt du på med?
Hei, vi kjenner jo henne.
- Fant du oss? - Alltid. Skynd dere, Winn venter.
Vent, tok du med Winn ut i verdensrommet?
Det var ikke sånn det skulle være. Ok, søren...
Jeg er ikke rødskjorta! Jeg er ikke rødskjorta!
Du er rødskjorta!
Supergirl, se, jeg er en råtass!
Start bilen, start bilen!
Gå, gå, gå!
- Inn i portalen. - Gå, gå, gå!
Jo hjalp karbonlivsformer, får karbonlivsformer Jo av planeten?
Ja, og karbonlivsformer er enige. Bare gå.
Hallo. Hallo.
Winn, det er et stort romskip.
- Å søren. - Supergirl, vær så snill, hjelp!
- Izzy! - Nei, vent!
La oss håpe at denne greia funker.
- Hva var det der? - En gul sol-granat.
En liten smak av hjemme.
Flott.
Kom igjen. Gå, gå, gå. Gå gjennom.
Jeg er glad for at alt er i orden med deg.
- Takk for oppladningen. - Det var hans idé.
Jeg kunne ikke dra selv, så jeg sendte litt sol. Velkommen hjem.
Takk, J'onn.
Jorden lukter merkelig. Har den alltid luktet sånn?
Jenta mi!
Jeg er så lei for det, mamma. Jeg burde ha hørt på deg.
Jeg elsker deg.
"Slavers' Moon"? Veldig fengende.
Alle "rømlingene" ble solgt som slavearbeidere til romvesener.
Det er en stor story.
8000 ord, personlige beretninger fra cellene, auksjonshuset, Izzy-
- hvis forsvinning du ikke ville at jeg skulle sjekke.
Vil du ha medalje, foreslå deg selv for en Pulitzer.
Jeg vet at du vil at jeg skal følge hodet, men jeg tar heller feil-
- om et dusin ledetråder enn ikke å følge de jeg tror på.
Det er en sånn journalist jeg vil være.
Jeg vil alltid følge hjertet mitt.
- Det er dine terapiregninger. - Hver dag.
Flink jente, Danvers.
Hei. Angående det jeg sa før... Glem hvert eneste ord.
For jeg er tilbake, baby!
Hva fikk deg til å ombestemme deg?
Fikk steiner deg til å ombestemme deg?
De steinene er fra en utenomjordisk planet jeg nettopp besøkte.
Mener du det? Vent...
Dro du til en annen planet uten meg? Aldri i livet.
Melkeveien. Her er greia, min venn.
Guardian beskytter jorden.
Men agent Schott beskytter stjernene.
Vi sees på gata, James.
Takk for at du kom.
Jeg gjord det nesten ikke.
Jeg tror ikke at du er klar for dette.
Jo da, det er jeg.
Jeg bare... Jeg ble bare litt sprø og...
Jeg føler at universet på magisk vis slår meg ned for at jeg er lykkelig.
Er det alt? Du må gi meg mer enn det.
Jeg har alltid følt meg så ansvarlig.
Som at jeg har vekten av verden hvilende på skuldrene.
Og foreldrene mine stolte på at jeg passet søsteren min.
Så de få gangene jeg har gjort noe for meg selv-
-har det endt ille.
Og så forsvant Supergirl, og jeg ble helt fra meg.
- Og Supergirl er søsteren din. - Hva snakker du om?
Kom igjen. Jeg kjenner deg. Du blir bare så opprørt på grunn av Kara.
- Og brillene hjelper ikke. - Det sier jeg også. Det er latterlig.
Jeg er glad for at du vet det.
For jeg vil ikke at vi skal ha hemmeligheter for hverandre.
Fæle ting skjer. I jobben vår skjer det hele tiden.
Hvordan vet jeg at du ikke stikker neste gang?
Jeg er lei for det.
Jeg vil bare være lykkelig. Sammen med deg.
Du får én sjanse, Alex.
Forstått.
Takk.
- Hei. - Club Soda.
- Jeg ser det. Takk. - Jeg fant det.
- Du ser god og komfortabel ut. - Det er jeg.
Fortsatt verken det ene eller det andre?
- Nei, jeg føler meg kjempebra. - Bra.
Hvorfor kommer du innom?
Du vet, litt shopping, en liten kveldstur...
- Nei, jeg... Sånn. - Ok...
- Jeg tok feil. Det var det jeg... - Om hva da?
- Listen er lang. - Ja, en lang liste.
Jeg... Om å involvere meg.
Og så så jeg deg med de folkene og...
Det var lite som inspirerte på Daxam.
- Hva med prinsen? - Han var ikke verdt å beundre.
Men det ønsker jeg å være. Så jeg har tatt en beslutning.
- Det virker bestemt. - Veldig bestemt.
- Jeg vil være en superhelt. - Hva for noe?
Som deg. Med et navn og en drakt, kanskje en kappe.
- Vil du ha en drakt? - Nei. Jo, jeg vil ha en drakt.
Men nei, jeg skitne til hendene.
Jeg vil gjøre noe.
- Du mener det. - Ja.
- Gjør du dette, blir det ikke lett. - Jeg vil ikke ha det lett.
- Kappen kan bli tung iblant. - Jeg vil ha en tung kappe.
Kom igjen...
Jeg vil hjelpe deg med å holde verden i gang.
For å bevise at jeg ble spart av en grunn.
Da må du lytte til meg.
Jeg skal lytte til deg. Det skal jeg. Denne gangen skal jeg det.
Du hadde noe til meg. Snodig, for jeg har noe til deg også.
- Har du noe til meg? - Ja.
Jøss, til meg? Min egen?
Kan jeg spørre hvorfor?
I går var du litt mindre treskalle og litt mer galant.
Så du merket det? Den tar jeg.
Kan jeg hjelpe dere?
- Han er ikke her. Han dro. - Hvor da?
- Hvor er Mon-El av Daxam? - Jorden. Han dro til jorden.
Nei!
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com