Detta har hänt:
- Mamma. - Varför är du här?
Reign. Hon terroriserar Jorden.
Vi tror vi har hittat nåt som kan stoppa henne och vi följde efter henne hit.
Harun-El. Den svarta Yuda Kal-stenen.
Den gör att luften går att andas och skyddar mot inkräktare.
Vi ska ger er det ni söker.
I mörkret efter Raos frånvaro åkallar jag dig...
Världsdödare.
Lena, vi är här.
- Har ni stenen? - I rätta ögonblicket.
Vi uppehåller henne.
Sam?
Hör du mig?
Lena...
Har du en huvudvärkstablett?
Hur mår du?
Det är en klyscha, men det känns som jag har blivit överkörd av tåget.
Jag är ledsen.
- Mamma! - Ruby.
Se på ditt hår.
Gillar du det?
Ja, jag älskar det.
Jag älskar dig.
Tack.
Du har verkligen gjort allt för att rädda Sam och hennes familj.
Det var du som åkte till yttre rymden.
Jag måste fråga dig en sak.
Du lyckades framställa Kryptonit.
Kan du göra mer av Den svarta stenen?
Möjligen. Varför?
Den kallas Harun-El.
Meteoroiden där vi hittade den är bebodd.
Den är en värdefull tillgång där, men de offrade lite för att hjälpa oss.
- Jag börjar genast jobba med det. - Tack.
Du klarade det.
Jag måste berätta en sak.
Lever din mamma?
Det känns inte som det är sant. Men det är det.
Jag såg henne, hörde hennes röst, jag rörde henne, kramade henne.
Mamma har levt i alla dessa år och bott i stan där jag växte upp.
Mycket är förstört-
- men det mesta är återuppbyggt, och är precis som det var.
Jag trodde aldrig jag skulle få lukta på Dar-Essa-blomman igen-
-men de finns i dussintals.
Jag kan inte föreställa mig hur det kändes.
Det kändes bara som hemma.
Så du vill tillbaka dit.
Jag har försökt att göra jorden till mitt hem, Alex.
Och det har den varit, tack vare dig.
Du har varit så mycket mer än en syster för mig.
När jag först kom hit var jag ensam och rädd, jag hade just förlorat allt.
Och jag gick omkring och kände en tom...
...död ihålighet.
Och, ja, det var lite vacklande i början-
- men när vi lärde känna varandra, försvann ihåligheten.
Det var du.
Du fyllde mitt hjärta.
Vart jag än går kommer du alltid att finnas där.
Hur länge blir du borta?
Jag vet inte.
Jag känner...
Skuld. Jag...
Jag känner mig självisk.
Du.
Du har gett oss alla så mycket som Supergirl.
Reign är borta.
Du har tillägnat hela ditt liv till att ta hand om andra.
Det är dags för Kara Zor-El att ta hand om sig själv.
Ingen förtjänar det mer än du.
Men om jag ska vara självisk...
...vill jag inte vara utan dig.
Vi löste det, när du började på college.
Ja, men vi ringde och e-postade varje dag.
Är det bra wifi i rymden?
- Jag fattar inte att du ska åka tillbaka. - Jag vet. Inte jag heller.
Det kommer att bli svårt att vara borta från alla.
Det är ditt hem.
Du, tack för allt, förresten.
För att du kom tillbaka och hjälpte till, och var en del av teamet.
Det har betytt mycket för mig.
För ett tag sen var det en fantastisk person-
-som lärde mig hur man blir en hjälte.
Hon gjorde ett rätt bra jobb.
Du, när du är i Argo, kan du göra mig en tjänst?
De har artificiell tyngdkraft där-
- vilket innebär att de har en slags syntetisk gravitationsmanipulator.
Och eftersom tyngdkraften kan kröka rymdtid-
- kan du skicka en ljussignal in i framtiden-
- och meddela Legionen att de kan hämta mig.
Ska du också åka?
Varför följer du inte med mig?
- Jag vill inte förstöra din hemkomst. - Du skulle inte förstöra nåt.
Det vore underbart att ha dig där.
- Menar du allvar? - Absolut.
Okej.
Här har vi henne!
Hej.
- Ni hade inte behövt göra detta. - Trodde du att vi skulle skicka ut dig...
...på semester i yttre rymden utan ett riktigt avsked?
Det finns bara en Supergirl-
- men vi gör alla vårt bästa för att framföra din anda till din ära-
- skydda National City med stolthet och göra dig stolt.
- Skål. - Skål!
- Ja. - Kom igen, håll tal.
Jag kommer att sakna er.
Den här världen var så främmande och skräckinjagande.
Men med åren har jag lärt mig att känna mig trygg här.
Det har varit en ära att skydda den här planeten-
- och bli skyddad av den. Och det är tack vare er.
Hör där.
Ni är mina vänner som förstår mig-
- och får mig att skratta.
Ni är mina förebilder som har gjort mig till en ledare-
- och visat vad det innebär att känna glädje i vårt arbete.
LYCKA TILL MED UPPDRAGET!
Den här världen har gett mig en familj.
Jag tar chansen och besöker mitt hem igen, mitt första hem.
Jag tar med er alla i mitt hjärta.
Och jag känner mig lugn att ni håller ställningarna tills jag är tillbaka.
Det här är inte ett adjö.
Det är "Vi ses på andra sidan".
Eller, som vi säger på Krypton:
khao-shuh.
"Fortsättning följer."
Det är så härligt att ha dig här igen, Kara Zor-El.
Det känns härligt att vara här.
Välkommen hem.
Mitt Kanar-Onn-certifikat!
- Vad är det? - En kryptonisk övergångsrit...
...som kräver timmars studier av Kryptons historia.
Du älskade det. Varje dag när jag kom hem hängde du över böckerna-
- och berättade om allt nytt du hade upptäckt.
- Tack. - Okej, jag kanske var något av en nörd.
Det stämmer nog.
Det är verkligen du!
- Thara? - Alla trodde att du var död.
Ceremonin krossade mitt hjärta.
Jag tror inte mina ögon.
Inte jag heller.
Dina föräldrar? Dina bröder?
Jag är den enda som överlevde.
Jag är så ledsen, Thara.
Jag har återhämtat mig.
Och med dig är det ett mirakel.
Har du levt på en annan planet i alla dessa år-
-en planet där man kan flyga?
Ja.
Jag har så mycket att berätta.
Vi måste klättra upp på taket och gå igenom allt som hänt.
Det gör jag gärna.
Thara Ak-Var, det här är Mon-El från Superhjältarnas Legion.
- Hej. - Hej, det är mer som... rymdpolisen.
Thara är också inom brottsbekämpning.
Hon är Fredsansvarig på Argo.
Det har varit fredliga tider ända sen vi kom tillbaka-
-tack vare Alura, och Högsta Rådets arbete.
Vi har alla haft vår del i det, men Thara har varit duktig.
Hon kan staden som sin egen ficka.
Du kanske kan hjälpa oss att hitta nåt till Mon-El.
- En syntetisk gravitationsmanipulator? - Det finns en kille på marknaden...
- ...som säljer allt möjligt med mikrochip. - Toppen.
Sen skulle jag gärna vilja att du träffar min familj.
Din familj?
Min man Lir-Al och våra två barn.
Okej, vi har verkligen mycket att prata om.
Ingenting? Inget som händer?
Nada. Inte ens nån som går mot rött.
Hur klarade Supergirl detta på lugna kvällar?
- Hon stannade hemma. - Just det. Lyxen med superhörsel.
Eller hur? Att klara av de långsamma dagarna är-
- bara en del av att lära sig leva utan henne.
Tror du Kara kommer att stanna?
Jag vet inte, jag bara... Jag har en känsla av-
-att vi får se allt mindre av henne.
Ska vi gå hem för idag nu då?
- Vänta, stanna. - Stopp!
Jag tyckte jag hörde något.
Det finns en bank runt hörnet.
Stopp!
Jag sa stanna!
- Är du okej? - Ja. Tack.
Var det en kanon? Vad för slags vapen var det?
Kara hatade alltid opera.
Men jag är säker på att om hon hörde Puccini, skulle hon älska det.
Jag saknar henne också.
Du borde följa med oss till operan nästa vecka.
De komplexa rytmerna och orkestreringen av musiken-
- tror jag verkligen gjorde gott för min fars minne.
Stämmer inte det, far?
Jag kan inte gå.
Nej, jag bara berättade för Alex hur mycket du älskar opera.
Hon kanske följer med oss nästa vecka.
Du borde inte göra planer för mig, J'onn.
Det var det jag talade om när du frågade mig om mitt minne.
Varför inte, far? Du har varit så klarsynt på senaste tiden.
Han har varit bättre än på flera veckor.
Den ökade klarheten som kommer strax innan slutet.
Jag har velat berätta det, min son.
Tiden är inne för att genomföra The Reach.
- "The Reach"? - En uråldrig rit på Mars.
Den äldre generationen för vidare sina minnen, sin kunskap-
-sitt livs alla erfarenheter-
-innan de dör.
Du ska inte dö på länge än, far.
- Du är bättre. - Det är jag inte.
Om vi inte påbörjar The Reach innan början av mitt slut-
- går alla mina Mars-minnen förlorade för evigt.
Alex, kan du säga till far att han inte är nära slutet?
Alex, säg åt honom.
J'onn, det är inte min sak att säga.
- Bara din far vet. - Och jag vet.
Den tiden vi har tillbringat tillsammans de senaste månaderna-
-har varit mitt livs mest glädjerika.
Men alla minnen vi har bevarat genom att göra Ta'ar Ka'riq kan riskeras...
- ...om vi inte påbörjar processen. - Vi
Vi ska bevara dem, far.
Bara...
Bara inte ännu.
Det har hänt nåt på jobbet.
Jag är ledsen, jag måste gå.
Jag följer med dig.
Vi pratar om det här senare.
Glöm inte vad jag har sagt, min son.
Det smärtar mig att se ett mästerverk i ruiner.
Det är som de Picassoverk som gick under med Titanic.
Jag hörde att du gick in i ett bankrån med något konstigt slags vapen.
Är det utomjordingsvapen nu igen?
Det är snarare vapen från DEO.
Nämligen det här.
En automatkarbin från DEO?
Vad? Nej, det är omöjligt.
Efter att agent Schotts mamma genomsökte stället-
-satte jag in mikrochips i alla vapen.
J'onn, jag såg det, jag kände det. Det var ditt.
Vi gjorde till och med ett kulprov ute på skjutbanan.
Ja, vi sköt med det här vapnet på skölden från samma avstånd.
- Vilken är vilken? - Det ser man inte, eller hur?
För märkena är identiska.
Det är omöjligt.
Vi använder patenterad teknik, vapen som är utformade enbart för oss.
Någon sköt med vapnet mot mig och en polis, och kom undan.
Jag vill bara ha tag på honom-
- för om han har den här kanske han har tio till.
Vi saknar en skottsäker superhjälte.
Så jag föreslår att vi följer den enda ledtråden vi har.
Okej, agent Schott, fortsätt med kulproven-
- och se om det var det här vapnet som användes.
Det finns bara ett annat ställe det kan ha kommit från.
Vi pratar med tillverkaren.
Varför ler du?
Det känns fantastiskt att vara normal.
Jag är faktiskt lättad att jag inte kan flyga.
Ingen att rädda.
Hör du det där otydliga ljudet i fjärran?
- Nej. - Just det.
- Mon-El! - Hej.
Hur är läget, kompis?
- Bra. - Ja?
Kara, det här är Val.
Trevligt att träffa dig.
Ny vän?
Mon-El räddade hans liv. Botade honom med en sak från sitt bälte.
- Det är en utveckling från framtiden. - Räddar du folk utan att berätta för mig?
- Jag kan inte tacka dig nog. - Självklart.
Se upp!
Vi ses, kompis.
De kommer att klara sig.
Jag är bara glad att ingen av er blev skadad.
Jag är så ledsen. Vanligtvis är byggplatserna av god standard-
- men den här visade sig inte ha blivit inspekterad än.
Tror du det var en olycka?
- Självklart. - Varför? Vad får dig att tro det?
Jag vet inte.
Jag såg någon som, efter att det föll, sprang iväg.
Det kunde ha varit vem som helst.
Det är bara det, att i min värld händer inget utan anledning.
Det finns inga olyckor.
Det var på jorden.
- Tror du att du kan undersöka det mer? - Såklart. Vi börjar genast.
- Tack. - Ses vi senare?
- Ja. - Såklart. Ja.
- Är det säkert att ni är okej? - Ja, vi är okej.
Okej.
Tycker du att jag är paranoid?
Om jag har lärt mig något är det att din instinkt-
-brukar vara mitt i prick.
- Jag tycker du ska ta det här. - Nej, Mon-El, gör inte...
Bara i nödfall. Den gör så att du kan flyga.
Tack.
Direktör J'onzz, mr Olsen. Tack för att ni väntade.
Tack för du tar emot oss, vi ska inte ta lång tid.
- Vi har bara några frågor. - Inga problem.
Vårt kontrakt med er avdelning av FBI är ett av våra viktigaste.
Har några leveranser försvunnit?
- Något från er fabrik? - Absolut inte.
Den misstänkte...
...använde ett vapen som är identiskt med direktör J'onzz automatkarbin-
-och sköt en polis med det.
- Är polisen okej? - Han kommer att bli frisk.
Det är en lättnad.
Som en teori-
- kan brottslingen ha köpt ett av våra Heel 14-gevär...
- ...och modifierat det med en automatkolv. - Ursäkta, en "Heel-14"?
Vi har designat en civil version av automatkarbinen som vi gjorde åt er.
Oroa er inte, det är helt lagligt-
- och enligt vårt kontrakt, det är ett jaktgevär.
Det där är inget jaktgevär.
Någon använde ett vapen som vi designat och sköt mot en polis.
Det är inte ert fel, och heller inte mitt.
Men du kan göra något åt det. Du kan sluta sälja vapnet.
Jag har 2000 anställda.
Om vi tar bort någon produkt från marknaden så får alla lida.
Det är ett familjeföretag, och våra vapen för samman familjer.
Jag minns när farfar gav mig mitt första jaktgevär och lärde mig att skjuta.
Det var en upplevelse över generationsgränserna.
Det är min förhoppning att hjälpa så många amerikaner som möjligt-
- att uppleva den känslan, och föra den vidare till sina barn.
Ingen värderar familjer högre än jag, men det där är inte för familjer.
Det är för militär personal, tränade soldater, brottsbekämpning.
Så här ska vi göra.
Du ska lämna över all dokumentation angående Heel-14-
- och du ska samarbeta till 100 % med vår utredning.
Om du inte gör det, flyttar vi vår affär till någon annan.
Självklart ska jag samarbeta.
Jag skulle aldrig drömma om att stå i vägen för er utredning.
Du drömmer om en värld där alla är beväpnade till tänderna, eller hur?
Och du drömmer om en värld där alla läser er serietidning.
Vi är båda affärsmän, mr Olsen.
Får jag stanna här och jobba med dig? Jag har massor att läsa.
Alla som har med sig ett berg med pizza till kontoret-
-får stanna hur länge de vill.
Jag vet, jag tog med för mycket.
Vad jobbar du med? Jag trodde numret gick i tryck klockan 05.00.
Det gjorde det, men jag försöker spåra en bandit med hjälp av hans vapen.
Clark gjorde ett reportage om vapen- epidemin för Daily Planet för länge sen.
Jag försöker lista ut hur han kunde-
- spåra en privat försäljning av ett vapen utan registrering.
Folk gillar inte att staten har koll på vilka vapen de äger.
Jag har aldrig fattat det argumentet-
-att någons rätt att äga ett vapen-
- är viktigare än någons rätt att vara trygg i skolan.
Jag har ett vapen för självförsvar. Jag har använt det i självförsvar.
Du säger väl inte att du är en av dem-
- som tror att alla blir tryggare om man äger ett vapen?
Vi är oeniga-
- men jag förstår din sida, och jag hoppas du kan förstå min.
Jag är öppen för att lyssna.
Bra, för när vi lyssnar på varandra får vi saker gjorda.
På tal om det så hör jag pizzan ropa.
- Det är massor av pizza. - Ja, jag är ledsen...
Det är okej. Ms Tessmacher?
Ja, mr Olsen?
- Vi behöver din mage...
- ...för minst två av dessa. - Tack.
- Kan jag hämta något åt er? - Jag skulle gärna vilja ha en kopp kaffe.
Den här artikeln om spontan fission är väldigt torr.
Är det den av Forrester? "Scientific Universe Journal"?
Ja. - Du måste läsa...
...Jen Steinmetz O'Gradys arbete.
Jag studerade med henne vid Yale. Hennes hjärna är... extraordinär.
Jag är tillbaka strax med kaffet.
Visste du att Eve studerade kärnfysik?
Det finns inget som förvånar mig med Eve längre.
Hittade du gravitationsmanipulatorn som du letade efter?
Ja, men killen som sålde den var ganska konstig. Känner ni honom?
Ol-lrus. Alla känner honom.
Ol-lrus, vår lärare i skolan?
Minns du när han fick oss att ta hem insektsprover att studera-
-och de förökade sig i hundratals hos oss?
Du kanske inte var så bra på insektsläxor-
- ...men du är säkert en fantastisk mamma. - Ja, det är hon.
- Var är era barn i kväll? - De är hos barnvakten.
Vars mamma, Laura, är vår landskapsarkitekt.
Lir-AI, ta inte upp det där. Det är så irriterande.
Vi ska bygga ett lusthus i trädgården.
Det har karvats ut ur ett enormt, vackert stenblock-
-som blev kvar efter vraket.
Vi hade inte kunnat vara mer tydliga med Lura-
- att vi ville att det skulle vetta mot söder.
För att kunna njuta av kvällsljuset i fruktträdgården...
Hon karvade det i fel riktning.
Nu har vi en stenmonolit i trädgården som vetter mot skogen.
Det finns inget att göra åt det. Det är så tragiskt.
- Det är väl inte så illa. - Du ska se att det spelar stor roll...
- ...vilket håll man är riktad mot. - Såklart. Det påverkar humöret.
- Och sömnkvaliteten. - Vi kommer på ett sätt att hantera det.
Ursäkta mig.
Hallå.
Du var på marknaden tidigare. Jag såg dig.
Spionerar du på mig?
- Kara, vad är det frågan om? - Hon var där precis när kranen föll.
Det är inte sant. Jag var inte där.
Jag vet vad jag såg. Varför vill du skada mig?
Säg det!
Hon är galen. Jag har inte gjort något.
Du ljuger.
Och nu ska du säga vem du är, och vad du vill mig...
- mannars lovar jag att du får ångra det. - Kara, det räcker. Felra, gå hem.
Hennes man äger mataffären. Jag har känt henne i flera år.
Hon skulle aldrig skada någon, särskilt inte någon hon aldrig har träffat.
Nu går vi och lägger oss.
Kara, gå hem med dig.
Gå och lägg dig.
Har vi någon misstänkt än?
Inte än. Vi har gått på listan som du fick från vapentillverkaren-
- men att lokalisera såna här vapen är särskilt svårt.
Det finns inget digitalt spår, inget pappersspår-
- det enda vi kan göra är att ringa de enskilda återförsäljarna-
-som sålde vapnen.
Vad väntar vi på då? - Jag vill hitta killen...
...och få bort honom från gatorna-
- innan han kan använda vapnet mot nån annan.
Du undviker väl inte att gå hem?
Nej.
Okej.
Thara talade med ägaren till byggplatsen.
Pelaren föll på grund av en reservdel som de haft problem med förut.
Hon kollade också. Felra var på jobbet när det hände-
- så om du såg nån misstänkt så var det inte hon.
Kara.
Jag vet att du måste vänja dig vid att vara tillbaka.
Kvarlevorna av det hem du trodde var förstört.
Tro mig, jag förstår.
Jag hemsöktes under en lång tid av slutet på vår planet.
Och förlusten av din far.
Det var inte lätt att återfå en känsla av frid.
Hur gjorde du det?
Det tog tid.
Jag är så glad att vara här med dig och Thara.
Ändå...
- Jag känner mig rastlös. - Olyckan igår hjälpte inte.
Jag vet att det låter galet, men jag tror inte det var en olycka.
Jag tror nåt ligger bakom den, och jag har alltid följt min intuition.
Kara...
...du har behövt leva som en krigare-
- överleva på en annan planet och försvara andra.
Du måste få klart för dig att du inte behöver leva så längre.
Du har tagit hand om andra så länge.
Det kanske äntligen är dags att du tar hand om dig själv.
Det är lustigt, min syster, Alex-
-sa nästan exakt samma sak.
Jag vet varför du älskar henne så mycket.
- Några ledtrådar om vapenägaren? - Vi kan bara identifiera tio procent...
av alla som köpt Heel-14, och det är med bästa spårningsteknik.
- Vad är nästa steg? - Gammaldags uppradning av misstänkta.
Vi vill att du tittar på några foton, James.
Se om du känner igen vem som köpte vapnet.
Winn, vi börjar med dem som köpte mer än ett vapen.
Okej.
Där är han. Längs ner till höger, Arthur Willis.
Okej. Arthur Willis.
Är du säker? För det står att han klarade bakgrundskollen på vapenvisningen.
Han har inga tidigare psykiska problem. Han verkar inte utgöra ett hot.
Jag glömmer inte ett ansikte.
- Hur många vapen köpte han? - Låt se.
Fyra som jag kan se.
- Samla ihop en anfallsstyrka. - Vänta, en anfallsstyrka?
Vad ska jag göra, James?
Om du skickar ut dina killar med samma vapen som han-
-blir det till en krigszon.
Mina killar måste vara beväpnade för att försvara sig och skydda allmänheten.
Det är inte vi som är skurkarna här.
Ibland är vi del av problemet, ofrivilligt.
Förlåt att jag avbryter-
-jag har kollat Arthurs sociala medier-
- och han gjorde just ett inlägg som ser ut som ett manifest.
"Till dem det anbelangar, så att ni förstår varför.
Till er som förstörde mitt liv-
- till Vang & Morales partners som spottade på mig när jag blev avskedad."
Vang &Morales, det är en advokatbyrå.
Den ligger på samma torg som banken där polisen såg honom.
Han rånade inte banken.
Han ska tillbaka till sitt kontor.
Han hotade med en stämning för avsked på felaktig grund.
Men han fick utbrott efter utbrott.
- Erbjöd firman psykologisk rådgivning? - Självklart. Men han vägrade.
Vi ska hitta honom.
Alla ingångar är säkrade. Vi kollar igenom byggnaden nu.
Har ni kollat källaren?
Det finns en bakväg in på lastkajen-
- men det finns inga kameror vid den dörren.
- Var är den? - På södra sidan om byggnaden.
Jag kollar.
Arthur?
Rör dig inte.
Jag är obeväpnad.
- Vem är du? - Bara någon som vill prata.
Jaha, det är för sent för det nu.
Ingen ville lyssna på mig förut, men nu ska de lyssna på mig.
Det här är enda sättet för mig att bli hörd på.
Arthur, om du trycker på avtryckaren, kommer ingen att lyssna på något du säger.
De tog allt ifrån mig.
Min fru lämnade mig för att jag alltid jobbade-
- sen hoppade de över mig varje gång nån skulle bli partner.
De ljög för mig.
Jag vet att det känns som de tog allt från dig-
-som att du inte har något kvar.
Tro mig, jag vet hur det känns att förlora allt.
De respekterade mig aldrig.
Tror du vapnet ska ge dig respekt? Det har ingen makt.
Det är ett verktyg för att sprida rädsla, och rädsla är inte respekt.
Jag vet att du har blivit mobbad-
- men det ger dig inte rätten att mobba tillbaka.
Du har något läskigt som väsnas där.
Tror du det kommer att få folk att höra dig?
Jag har skjutit en polis.
Mitt liv är ändå över.
Ditt liv behöver inte sluta så här. Du kan fortsätta-
-du kan ändras, du kan...
Du kan börja något nytt...
Om du bara lägger ner vapnet.
Nej!
Jag behöver det.
Du behöver det inte, Arthur.
Ingen av oss gör det.
Ge mig vapnet.
Kom igen.
Det är bra.
Bra man.
Det är bra.
Jag ville bara se till att du är okej. Är du det?
Jag vet inte.
Argo överlevde, min mamma lever.
Det här stället är så vackert. Det är perfekt.
Men?
Det är något som inte stämmer.
Mamma tror att det är för att jag måste vara på vakt hela mitt liv.
Hon tror jag behöver tid att koppla av.
Vad tror du?
Det kan vara en del av det.
Jag känner mig frånkopplad på andra sätt.
Det är Thara.
När vi var små var vi så lika, vi kunde förutspå varandras tankar.
Och nu...
Nu lyder hon under den kryptoniska versionen av feng shui?
Ja, i stora drag.
Jag avundas henne dock.
Jag vill själv ha lycka.
Jag vet bara inte om det finns i mig.
Det jag vet-
-är att jag är så glad att du är här.
Din vänskap har gjort den här resan mycket enklare.
Så, tack.
- Är du okej? - Ja, jag ville bara inte...
Jag ville inte tynga dig tidigare.
Jag vet att du har gått vidare från oss.
Men jag kom inte bara hit för att hjälpa dig bekämpa Reign.
När jag lämnade Imra bad hon mig reda ut hur jag känner.
Inte bara för henne.
Utan för dig.
Jag har försökt övertala mig själv att vänskap var det rätta för oss.
Men jag tror jag har ljugit för mig själv.
Förlåt att jag belastar dig med detta precis när du-
-försöker acklimatisera dig här.
Du behöver inte be om förlåtelse.
Jag vill bara inte gömma saker, låtsas som om de inte finns.
När du hade åkt-
- hade jag en dröm där jag gick längs en stig.
Ungefär som den här.
Det var lugnt och fridfullt och...
Du var där och väntade på mig.
Det enda jag ville var att du skulle vara där på ängen med mig.
Och nu är du det.
Nu är jag det.
Vad är det där?
Nej.
Där.
Jag försvarade dig härom kvällen-
- och nu försöker du döda dottern i Els Hus?
Efter allt som Alura och Zor-El har gjort för den här stadens överlevnad-
-hur kunde du förråda det?
Vi är nattens döttrar, Jurus barn-
-hela Kryptons befrielse.
Och Selena är vår högsta prästinna.
Selena?
Men hon hjälpte mig att besegra Reign.
Inget är vad det verkar vara.
Det är din mamma.
Vi måste gå.
- Är du säker att du kan göra det? - Ja, nittionio procent säker.
Det är så säker man får lov att vara inom vetenskapen.
Är det säkert att du kan göra det?
Ja, det är säkert.
Okej, alla samlas runt här. Jag har ett viktigt meddelande.
Idag hade vi en kris att hantera-
- vilket tyvärr har blivit vanligt i vårt land.
Vanligtvis hade detta fallit under DEO:s område-
- men på grund av de beslut jag tagit om hur vi väljer att skydda oss-
-har vi ett ansvar.
Men jag måste ta ställning idag-
och göra något jag borde ha gjort för länge sen.
Er säkerhet är min högsta prioritet.
DEO kommer att påbörja utfasningen av dödliga vapen.
Vi ska förstöra våra vapen.
Direktör J'onzz, sir, förlåt, men hur ska vi kunna försvara oss?
Jag vet att överföringen kommer att vara svår för några av er.
Agent Schott ska utveckla en serie icke-dödliga vapen-
- som vi ska börja använda så fort som möjligt.
Jag vet att några av er kommer att tycka det är obekvämt.
I så fall ska jag inte stå i vägen för er.
Jag ska med glädje hjälpa er att flytta till en annan enhet.
Men jag tror att vi kan få en långvarig, viktig och nödvändig påverkan på världen-
-genom detta.
Universums största styrka ligger inte i krig-
-utan i fred.
Vi är fredsmäklare.
Tack.Ja.
Nu får ni gå.
Direktör J'onzz.
Jag hörde det du sa om styrka och fred, och jag tror på det.
Därför är det enda vapnet någon behöver, en sköld.
Det är något min far lärde mig för länge sen.
Tack för att du påminde mig om det, James.
Jag kan verkligen inte tacka er nog för att jag får vara med.
Det är en sån ära att få göra ett projekt för Supergirl...
Vad är det?
Det är Harun-El.
Om de här uppgifterna stämmer-
- är det mer än ett biolistiskt leveranssystem.
Det kan vara banbrytande.
Jag är ledsen att jag inte var redo innan, men nu är jag det.
Är du säker?
NATIONAL CITY ADOPTIONSFÖRENING
- Var är skeppet? - Det är borta.
Titta.
Subrip: TomTen
Översättning: Ika Forssell