Tidigare i "Supergirl"...
Så vi räddade varandra, som Romeo och Julia.
Du måste avsluta det.
Jag hjälper dig att komma över honom.
Han dumpade inte mig. Jag skickade iväg honom.
- Jag köper CatCo. - Säg att han inte köper CatCo.
Nej, jag köpte det.
Mamma!
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Okej, vännen...
Glöm inte att hämta mig vid halv sex.
Mrs Queller hämtar dig. Jag har möten i eftermiddag.
Det hade jag glömt.
Det är min första dag. Jag kan inte smita.
Du minns väl att jag sa att det var en otrolig chans?
Jag menade pengar. Mamma kommer att tjäna massor med pengar.
- Minns du häromdagen vid stranden? - Ja, jag minns.
- Hjälpte nån dig med tornet? - Nej.
- Det var ganska stort. - Ja, det var det.
Jag var bara så orolig för dig.
Mammor får en adrenalinkick när deras barn är i fara.
Jag blev stark som tio mammor.
Du hade nog klått 30 mammor.
Du kommer att förstå när du får barn.
- Miss Luthor, så trevligt! - Eve Teschmacher, eller hur?
- Ursäkta. Jag är en stor beundrare. - Tack, Eve.
Vill ni ha en kopp kaffe? Svart, eller hur?
Jag mejlade er assistent på L-Corp-
- om era favoritsaker. Jag avskyr också lax.
Tack. Ja, kaffe vore gott.
Eve, varför använder du inte hissen?
Nej, bara chefen får använda den.
Så fånigt. Alla borde få använda den.
Okej.
Miss Luthor. Jag visste inte att ni skulle komma idag.
Jag har ordnat upp det på L-Corp.
Vad bra. Tack igen för att ni räddade CatCo.
Vi måste uppdatera er. Jag tänkte att veckomöten...
Nej, jag kommer varje dag.
Varje dag?
Ja, jag har ordnat det på L-Corp så att jag kan fokusera på-
- att lära mig hur det funkar på CatCo.
Okej.
- Ni verkar förvånad. - Ja.
- Lena! Välkommen till CatCo! - Det hade du inte behövt!
Det är en familjetradition. Första skoldagen får man en kalender.
Vad fin. Familjen Luthors familjetradition är-
- att låta en privatdetektiv kolla upp våra lärare.
Kara, visste du att miss Luthor skulle komma?
Ja, hon sms: ade i morse.
Jag borde ha varit tydligare, mr Olsen. Jag ska bättra mig.
Inga problem. Vi är bara inte förberedda.
Vi har inte ens nåt kontor åt er, men jag...
Nej, jag behöver inget kontor.
Det är den nya VD-trenden.
Vi strövar fritt och ställer frågor och lyssnar på samtal.
Då förstår vi hur saker fungerar.
Det är lättare utan skrivbord.
Kara, kan du ge mig akten om Edge-utredningen?
Jag måste göra en sak. Kan jag göra det senare?
- Ja, visst. - Ursäkta.
Inga problem.
Jag kan be nån annan göra det, miss Luthor.
Nej, jag kan hämta den själv.
Jag kritiserar inte din smak.
Det tänkte jag inte ens på.
Det är så det är. Winn! Håll med mig!
- Jag vill inte blanda mig i. - För du står på min sida, eller hur?
Ja, visst...
Tja...
Vad? Winn! Jag räddade ditt liv!
- Det har alla andra också. - Ge honom dåligt samvete, bara.
- Har du betalat honom? - Så nu anklagar du...
Hallå! Vad gäller saken?
Vi kommer inte överens om en viktig bröllopsdetalj.
Band eller DJ.
Människan reagerar på musik som på andra stimuli. Smak, doft...
Om låten inte låter som den brukar uppskattar man den mindre.
Då är man mindre benägen att dansa. Jag säger DJ.
Lägg av!
Vad var varningen för?
Får du varningar? Det är bara för analytikerna.
Nej, jag är tillagd på listan.
Jag vill veta vad som händer i stan.
Inspektör Sawyer kom med den här i morse.
Vi analytiker trodde att vi kunde se nåt polisen inte såg.
Hon rånade två banker.
- Var är vakterna? - Medvetslösa på golvet.
- Hur oskadliggjorde hon dem? - Kanske gas.
- Men vi hittade inga spår av gas. - Hon gick rakt in genom huvuddörren.
Inga vapen av nåt slag.
Alla flyttade sig och lät henne ta vad hon ville.
Ett tyst larm från 25:e och Cedar.
Det ser ut som vår nya vän.
Nu har jag dig.
Har du?
Vad gjorde du med dem där uppe?
Jag ville leka, men de ville inte leka med mig.
Du kommer inte undan med det.
Du tror att du är katten och jag fågeln.
Men det är tvärtom.
Gör mig sällskap. Då kanske du blir lycklig.
Pengar är lika med lycka. Mer pengar, mer lycka.
Du har fått det om bakfoten.
Eller hur?
Ställ ner väskan.
Kolla att de mår bra. Jag tar valvet.
Ut ur banken! Ut härifrån, nu!
Kara! Ingen fara!
Alla prover är normala.
Jag sa ju det. Det är helt onödigt.
De mänskliga offren minns inget. Gör du?
Det kändes som om valvets väggar-
- trycktes ihop, som om jag kvävdes.
- Hon gav dig klaustrofobi. - Det är ett människoproblem.
- Det hände när du kom till jorden. - Det var längesen.
Vi måste ta reda på vem hon är och hitta henne.
Du är vår bästa ledtråd just nu.
Jag trodde inte att du kunde läsa kryptoners tankar.
Nej, men jag kan se spår av medial aktivitet.
Världens bästa chef...
Hon är definitivt medial, men inte som jag.
Det finns spår av psionisk påverkan i din hjärna.
- Av metamänsklig typ. - Jag går igenom databasen.
Under tiden övervakar jag potentiella måltavlor.
- Hitta henne så tar jag henne. - Det är farligt.
Jag var inte beredd förra gången. Det ska inte upprepas.
Att jag kommer in betyder inte att avtalen är ogiltiga.
Jag får ringa upp dig sen. - Hallå?
Ja? Vad då?
Okej...
Flickorna började gräla om nåt innan det ringde in i morse.
De blev hemskt arga och Ruby slog till Stephanie.
Okej, hur slog hon henne? Knuffade hon henne?
- Nej, en smocka i ansiktet. - Hur är det med Stephanie?
Det är okej. Det var bara en smocka.
Det är inte likt Ruby.
Ruby brukar uppföra sig väl. Det här chockade mig.
Beter hon sig okej hemma? Sover hon normalt?
Ja, inget ovanligt.
Jag vet att ni är ensamstående. Har det hänt nåt-
- med Rubys far? Ibland känner barn på sig...
Det finns ingen far. Det är bara vi.
Ursäkta. Jag vill inte snoka.
Jag undrar bara vad det är med Ruby.
Jag vill inte att det ska hända igen.
Jag håller med.
Idag av alla dagar. Kom nu.
- Hej! Hur är läget? - Bra, men jag är sen.
- Till vad då? - Lena har kallat till möte.
- Jaså? - Ja. Har hon inte sagt till dig?
- Nej, det har hon inte. - Kara, där är du ju.
- Förlåt. Jag försökte hinna... - Var det ett bra möte?
Jag gick bara runt på avdelningarna och pratade lite. Jag saknade dig.
Jag måste svara.
- Vart ska hon? - Hon gör sitt jobb.
Trodde ni att jag inte ville vara med?
Jag trodde inte att ni hade tid att vara förkläde åt mig.
Jag ser mig inte som förkläde.
Jag ser mig som den som har drivit det här företaget i ett år.
Okej, jag har möte med reklamarna om 20 minuter. Vi ses där.
- Vi ses om 19. - 20 räcker.
- Försöker du smyga dig på ett medium? - Det gick nästan.
Stålflickan, mår du bra?
Säg att det finns nåt du kan göra.
Jag kan försöka skapa en medial skärm som skyddar henne.
Funkar det?
Jag vet inte.
- Nån annan är här för att leka. - J'onn.
Dina vänner får akta sig.
J'onn?
Nu är det bara du och jag.
Anden segrar över materian.
- Vad gör du med mig? - Rädsla är ett kraftfullt redskap.
Kara.
Kara, jag älskar dig.
Mamma?
På grund av jordens gula sol kommer du att ha styrkor där.
Du kommer att göra fantastiska saker.
Stålflickan? Stålflickan?
Jag är här!
Jag är här.
Beklagar att jag inte kunde stoppa henne.
Hon är mäktigare än nåt medium jag har mött.
- Vad hände den här gången? - Samma sak som förut.
Här har vi henne. Gayle Marsh, laglydig invånare i Skokie, Illinois.
Tills hon plötsligt började råna banker.
Hon har fått smeknamnet Psi-
- efter en rad psykologiförstärkta rån-
- mot småstadsbanker i mellanvästern.
Vad gör vi nu?
Nu när vi vet mer kan jag försöka anpassa-
- vår medialt dämpande teknik och stoppa henne.
- Bravo, agent Schott. - Jag älskar det här.
Men vi måste ta reda på hur hon tar sig in i folks tankar.
Jag kollar om det finns nåt i vittnesrapporterna som är till hjälp.
Jag måste prata med dig.
En jättehemlig operation. Vad är det?
Jag vet hur hon gör.
Jag kände det. Hon utnyttjar folks rädsla.
Hur vet du det?
Jag såg min mor.
Jag såg -
- Krypton explodera. Jag återupplevde min sista stund där.
Sen satt jag fast och svävade runt i rymden så länge-
- och visste att jag inte skulle få tillbaka mitt liv.
Psi förde mig tillbaka till det.
Helt instängd och ensam. Det var...
Det var så tyst.
Tystnaden var det värsta.
Jag kände mig helt isolerad från allt och alla jag kände.
- Vi måste stoppa henne. - Du borde berätta för J'onn...
Nej, då oroar de sig bara.
Du måste lösa det. Det är därför jag berättar för dig.
Du håller ju redan på att anpassa de mediala dämparna.
Det hjälper att veta att det är rädslan som påverkas.
Bra.
Vänta, det är Lena. Jag måste gå.
Jag...
Jag beklagar att du har råkat ut för det här.
Jag klarar mig, Winn.
Råkat i slagsmål?
Jag vill bara förstå. Vad hände?
- Hon kallade mig lögnare. - Vem bryr sig vad hon tror?
- Jag ljög inte. - Vad hade du sagt?
Att du räddade mig. Att du har superkrafter.
Att jag har superkrafter?
Nej, jag har inga krafter.
- Hur kunde du lyfta den stora grejen? - Jag sa ju att adrenalinet...
Varför medger du det inte bara?
Vet du hur många som vill ha superkrafter? Hur speciellt det är?
Jag är bara en vanlig mamma som försöker ta hand om sitt barn!
Förlåt.
Ruby.
Du måste lyssna på mig. Jag har inga superkrafter.
Du tror också att jag ljuger.
Nej, du måste bara släppa det.
Jag vill bara att du ska släppa det.
Oj, ursäkta.
Nej, det går bra. Vi hörs senare. Tack.
- Kara! Jag letade efter dig. - Ja, jag fick ditt meddelande.
Jag vill att du intervjuar min kontakt på Morgan Edges bank.
Ja, men det är nåt jag måste göra först.
- Andra jobbgrejer? - Ja.
- Jag tror jag vet vad det handlar om. - Vad menar du?
- Du springer ut och in. - Jag vet inte vad du pratar om.
Jag är uppvuxen med världens mest bedrägliga människor.
Jag märker när nån ljuger. Du behöver inte dölja nåt för mig, Kara.
Det handlar om Mon-El, eller hur?
Om du behöver mer tid, ta dig det.
Tack, Lena, men det handlar inte om det.
Okej.
Vad är det, då? Du kan berätta.
Det är privat. Jag vill inte prata om det på jobbet. Nu är jag upptagen.
Okej.
Då pratar vi om jobbet.
Det här är oacceptabelt beteende.
Du sprang ut i morse när du fick en uppgift.
Du missade ett personalmöte.
Och nu när jag ber dig göra ett jobb verkar du tycka att det är olägligt.
Jag köpte inte ett företag för 750 miljoner som en tjänst.
Och jag tänker inte hålla mig härifrån.
Jag är affärskvinna och det här är en investering.
Jag tänker få ut så mycket jag kan av det.
Jag ska prata med din kontakt på banken.
Tack.
- Kara, hon har rånat en bank till. - Jag är på väg.
Stålflickan?
Ingen fara. Jag är på väg dit nu.
Hon kom undan.
Hon blir starkare. Jag kände henne i hissen. Hon var i mitt huvud igen.
Inga tecken på medialt intrång.
Du fick nog bara en gammal hederlig mänsklig panikattack.
Det är omöjligt. Jag är starkare än så.
Hon tog sig in i ditt huvud och tvingar dig-
- att återuppleva hemska saker. Det är påfrestande för vem som helst.
Om du så är världens starkaste person.
- Det är inget att skämmas för. - Jag sa inte att jag skäms.
J'onn letar efter dig, Winn. Vad gör ni här?
Vi pratar bara. Umgås lite.
Tack. Jag måste gå.
Ja.
Hur är läget? Jag mår bra. Tack för att du frågade.
Bara en vanlig dag på DEO.
Inget onormalt händer här. Jag menar...
Och Kara? Hon mår fint.
Jag menar, inte på det normala sättet, om du förstår.
Du sa att J'onn sökte mig? Jag ska bara berätta allt för dig. Ja.
Förlåt igen för idag.
Min dotter hade problem i skolan. Det har aldrig hänt förr.
Ja, jag har skjutit upp mötena tills imorgon.
Jag har gått igenom diagrammen. Det är inget problem.
Tack för förståelsen.
Okej, toppen. Tack igen. Vi ses ikväll.
Ja.
Ruby! Middag!
Ruby?
- Vad gör du? - Det är kryptonsk meditation.
Ett uråldrigt mantra för att stärka sinnet.
- Jag har aldrig sett dig göra det. - Jag har aldrig behövt det.
Winn jobbar fortfarande på den mediala dämpningstekniken.
Vi hade ett bra samtal.
Jaså?
Han berättade, eller hur?
Han är dålig på att hålla hemligheter.
Vi brukade prata om såna här saker.
Varför sa du inte att du såg Krypton?
- Att du hade panikattacker? - Jag ville inte oroa dig.
Du bekämpar jordens mest ondskefulla personer, så jag oroar mig alltid.
Den här vet jag inte hur jag ska bekämpa.
Och jag borde kunna stoppa henne.
Men hon tar sig in i mitt huvud -
- och tvingar mig att återuppleva det värsta jag har varit med om.
Det är...
Det är tortyr.
Hur ska jag kunna hantera det?
Kom ihåg att det du är rädd för inte definierar dig.
Du är den du är som Stålflickan, och som Kara.
Det kan hon inte ändra på.
Nej, Kara är trasig.
Jag har förlorat Mon-El.
Lena frågar vart jag ska hela tiden. Det är nytt och förfärligt.
Jag försöker bli mig själv igen.
Men allt som fick mig att må bra...
- ...har försvunnit. - Det är inte för alltid.
Mitt liv som Stålflickan är det enda jag kan räkna med.
Jag kan hjälpa människor och göra skillnad i världen.
Jag kan...
Jag känner mig stark även om en stor del av mig känns svag.
Och hon tar det ifrån mig.
Om jag inte har Stålflickan, vad har jag då?
Du har mig.
Det vet jag, fåntratt.
Jag älskar dig.
Stå still! Rör dig inte!
Ta bort den!
- Den kan utplåna hela kvarteret. - Jag måste dit nu.
Vänta. Inte utan den här.
- Vad är det? - Psionisk hämningsstråle.
- Den skyddar dig. - Vi säkrar området.
Bara jag kan hålla henne utanför huvudet tillräckligt länge.
Stanna!
- Nej... - Är det hemskt?
Ruby!
- Ruby! - Mamma!
Ruby! Kom hit!
Herregud!
Psi!
Flyg, nyckelpiga.
Flyg hem, för huset ditt brinner.
Och dina barn brinner upp.
Han är död!
- Kara. Det är jag. Ingen fara. - Jag dödade honom.
Nej.
Det är han i kapseln, inte jag.
- Mon-El? - Jag dödade honom.
Jag dödade honom. Det var jag.
- Han är död. - Nej.
Om han hade levt skulle vi ha hört av honom.
Vi skulle ha fått ett meddelande.
Kapseln är så liten. Jag satte honom i den och han dog.
- Kara, lyssna. - Jag dödade honom.
- Han är inte död. - Jag dödade honom.
Han lever. Det vet jag.
Jag vet inte var och hur, men...
Jag vet att han lever. Du räddade honom.
Precis som din mamma räddade dig när hon satte dig i kapseln.
Hon visste att du skulle klara dig.
Mon-El lever tack vare dig.
- Räddade jag honom? - Ja.
Alex.
Hämta henne.
Du ska ingenstans.
Vad har du sett?
Vad fick flickan av stål på knä?
- En lögn. - Rädsla är ingen lögn.
Rädsla stympar och förintar själar. Det är det enda viktiga vapnet.
Rädslan gjorde mig starkare än dig.
Ingen går säker från den.
Varför är du inte rädd längre?
Andens seger över materian.
- Mår ni bra? - Hon är lite uppskakad.
Jag tror vi träffades vid stranden förra veckan.
- Vad var det du hette? - Ruby.
Hur kunde jag glömma det? Jag heter Alex.
Visste du att rubinen är en av de hårdaste ädelstenarna?
Bara diamanter är hårdare.
Hon är både smart och hård. En dödlig kombination.
Jag visste inte att du hade så god hand med barn.
Du kommer att tacka mig en dag när vi får barn.
Vad då? Du vill väl ha barn?
Vi har väl aldrig riktigt pratat om det, men -
- jag har aldrig kunnat se mig själv som mamma. Är det okej?
Ja, självklart.
Det är nog nåt vi borde prata om.
Gumman...
Varför är det så viktigt för dig att jag har superkrafter?
Varför utsätter du dig för fara så där?
Jag vill inte ens tänka på vad som kunde ha hänt.
- Jag trodde att du skulle rädda mig. - Om jag hade superkrafter -
- skulle jag ha tagit dig därifrån.
Men det har jag inte. Det har jag inte.
Tror du att Stålflickan har ett jobb?
Kanske. Jag vet inte.
Trodde du att jag skulle slippa jobba om jag hade superkrafter?
Du skulle bara rädda folk och vara med mig.
Jag kommer alltid att vara med dig.
Superkrafter eller inte, du är det viktigaste i världen för mig.
Glöm aldrig det.
Okej.
Du har grus i håret.
Jag har pratat med din kontakt på banken.
Han blir en bra källa på Edge.
Jag är glad att det var värt besväret.
Jag måste be om ursäkt för mitt beteende.
Du har rätt. Jag har påverkats mycket mer av Mon-El-
- än jag trodde förut.
Att inte veta vad som hände är det svåraste.
Jag vet att det är svårt.
Du försöker bara vara en god vän och jag bara snäser.
- Det är nytt för mig också. - Att jobba med vänner?
Nej, att ha vänner. Luthors har inte vänner. Vi har gunstlingar.
Jag måste nog lära mig båda jobben.
Nej, Lena, idag var du en väldigt god vän och en bra chef.
- På riktigt. - Tack.
Jag skulle ge dig en kram, men jag vill inte favorisera dig.
Skit i det! Kom hit!
Vänta, det är nån här som jag vill presentera.
Vad bra att du kunde komma.
Tack för förståelsen.
Jag vet vad familjedramatik är.
Kara, det här är Samantha Arias.
Hon ska ta över efter mig på L-Corp.
Vad bra! Trevligt att träffas, miss Arias.
Kalla mig Sam.
Okej.
Säg bara till om det finns nåt mer jag ska göra.
Det var snällt av dig, Eve. Tack.
- God kväll, mr Olsen. - Miss Luthor.
- God kväll, Eve. - God kväll.
Det är långt, långt bort.
Bortom månen, bortom regnet...
Har ni bestämt er för DJ eller band än?
Nej.
- Hon är så söt. - Ja.
J'onn.
- J'onn. - M'gann?
Du måste komma till Mars. Nu.
Text: Åsa Tålig www.sdimedia.com