Klarögda och mätta - vi kan inte förlora.
Så länge vi kan koncentrera oss på den verkliga uppgiften efteråt.
Det här är den verkliga uppgiften.
"Den verkligt fåniga", precis.
Kvällens uppdrag går i samma anda som vårt revolutionära syfte.
Nu synkar vi våra klockor, och sen möts vi ni vet var och när.
Vi ses på andra sidan.
Ett litet mellanmål först, kanske.
Menagerie! Följde du efter den där snälla damen?
Man måste ju äta.
- Var är Elite? - Skulle jag tala om det?
- Säg det, annars får du käka den här! - Ta det lugnt, Dreamer.
Du sa väl att superhjältar skulle visa styrka?
Jag menade med händerna i midjan, inte genom att skrika åt folk.
Okej.
Elite kommer inte undan. Säg var de är, så kan vi skona dig.
Kröker ni ett fjäll på min kropp-
- kan ni förflyttas till smärtans femte dimension.
Sista chansen: Var är Manchester?
Med stor ödmjukhet tackar jag ja till presidentens utnämning-
-som ny direktör för rymdmyndigheten.
I och med detta gryr en ny dag.
En dag då människor inte längre behöver frukta utomjordingar-
-och deras slumpartade...
Kom och hälsa på min lille vän.
Hur ser det ut?
Supergirl! Du räddade livet på oss.
Där!
- Dags att dra. - Jag fick honom nästan.
"Nästan" får duga.
- Hej, mr Olsen! - Hej, Eve. Tack för att du kom.
- Kaffe med två sockerbitar. - Du kom ihåg. Tack, vad snällt.
Vad gör man inte för sin favoritchef?
- Skvallra inte för ms Grant. - Det ska jag absolut göra.
- Vad ville ni prata om? - Jag vill bara ställa lite frågor.
- Visst. - Slå dig ner.
För några veckor sen fick jag ett tips...
om en hemlig budget på L-Corp.
Jag skulle gärna gräva själv, men med dina kopplingar dit...
- Så ville ni fråga mig först. - Det känns enklast.
Jag måste förstås prata med ms Luthor om det här...
men ni behöver inte oroa er.
Den hemliga budgeten skyddar bara forskningen mot konkurrenter.
Så det finns inget skumt där?
Mr Olsen... Ni och ms Luthor går igenom... en jobbig period.
Men se på vad som händer där ute.
Lena försöker hjälpa till att förbättra den verkligheten.
Men om hon godkänner det kan jag mejla er budgeten, så får ni titta.
Jag lovar att vi är på det godas sida!
- Tack, Eve. - Ingen orsak!
Ms Luthor. Jag fick just höra att ni vägrar testa mina frivilliga.
- Stämmer det? - Ja.
Effektiviteten ligger fortfarande under 90 procent.
Det är för riskabelt.
- Jag håller inte med. - Det är inte ert beslut.
Spänningarna är höga ute i landet.
Mina soldater måste vara så snabba och starka som möjligt. I superform.
Jag förstår, men vi kan inte stressa fram nåt.
- Tid är en lyx vi inte har råd med. - Tror ni inte att jag vet det?
Jag vill få klart serumet men vägrar riskera era agenters liv.
- Soldater tar risker varje dag. - Jag behöver mer tid.
Låt gå. Men ni är anställd för att göra ett jobb. Så gör det.
- Jag måste berätta en sak... - Eve. Kan vi prata om det senare?
I dag är det här det enda viktiga.
Jag har flugit två varv, från öst till väst.
- Och jag från norr till söder. - Inte ett spår av Elite.
Jag borde ha stoppat Manchester när jag hade chansen.
Du tog honom till polisen.
Elite är lika stora bovar som Lockwood.
Nu måste vi hitta dem och få ett slut på det här.
Klassiskt superhjältetal.
Men först borde vi göra nåt åt Menagerie.
Jag orkar inte höra fler moderåd om skor.
Gucci på dagen, Prada på kvällen.
Ni kan inte göra så här.
Supergirl kom med en present, och en lapp.
Det står: "Varsågoda."
Hon lyckades ju tillfångata en ur Elite och stoppa mordet på Lockwood.
Då har ni fått lite andrum. Det är bra.
Presidenten vill ge er ett skyddsuppdrag.
- För att skydda vem då? - Mig.
Oroa er inte, direktör Danvers.
Jag har fredliga avsikter.
Vakta Ben Lockwood? Ni kan inte mena allvar.
- Presidenten skämtar aldrig. - Lockwood är en mördare.
Han borde vaktas av fängelsevakter.
Ni har lovat att skydda vårt land. Gör det genom att skydda Lockwood.
Om extremisterna lyckas döda honom lär revolutionen bryta ut.
Ge uppdraget till nån annan.
Ingen har mer erfarenhet av fientliga rymdvarelser. Presidenten vet det.
Om ni inte vill utföra ert jobb får ni ta det med honom.
Ni verkar få dras med mig.
Pressträffen börjar klockan tio. Ska vi?
- Brukar det ta så här lång tid? - Drömmarna?
Hon börjar bli snabbare, men Elite kan vara var som helst.
Vet hon att hon inte behöver ha dräkten jämt?
Det är en fas. Jag var likadan när jag blev Supergirl.
Jag sov i princip i min dräkt. Det är bara att erkänna...
- att dräkterna är rätt coola. - Ja.
Du verkar väldigt upprörd över Elite, J'onn. Vad är det?
Manchester väcker känslor som jag inte har känt på väldigt länge.
Jag vill inte känna så här. Som om jag kan... tappa kontrollen.
Jag vet inte var det kommer från.
Vissa kommer åt oss lättare än andra. Så är det.
Manchester kryper in under huden på mig.
Tur att marsianer är hårdhudade.
Vi har team på båda dina adresser. Jag ska få rapporter varje timme.
Det är fantastiskt att en människa äntligen är chef för DEO.
Att en utomjording leder myndigheten som jagar utomjordingar är ju absurt.
Vem sa det? DEO-agenten du gjorde till terrorist?
Nej. Presidenten.
Okej. Jag vet att ni ser mig som ett monster.
Halva England sa detsamma om Churchill före andra världskriget.
Så... det är väl bara att vänta. Historien kommer att ge mig rätt.
Hur ska ni stoppa terrorismen, mr Lockwood?
Jag mår bra, tackar som frågar.
Jag vill inte prata om Elite eller deras mordförsök på mig i går.
I stället vill jag prata om det jag hindrades från att berätta-
- nämligen min avsikt att riva upp utomjordingsamnestin.
Alltför länge har kriminella utomjordingar kunnat komma hit-
-och få amnesti och beskydd.
Men det är vi som behöver skyddas. Det är vi som lider, inte de.
Genom upphävandet av amnestin-
- föreslår jag att vi skickar hem inkräktarna till sina egna planeter-
-så att vi äntligen kan leva i fred.
Jag vill bjuda in er till ett valmöte i morgon...
- där jag ska förklara närmare... - Så får han inte göra.
Säg att Ben Lockwood inte kan riva upp kongressens beslut.
Men han kan få med sig folket.
Han tigger ju om ett nytt mordförsök.
Vi måste hitta Elite före mötet. Om vi ändå visste var vi skulle leta...
Balkongen! Mittemot rymdmyndigheten.
- Samma ställe som i går? - Jag såg det i drömmen.
Att återvända till brottsplatsen är typiskt skurkar.
- Agent Dox? - Ja.
Som svar på direktör Lockwoods uttalande-
- har en stöddemonstration organiserats mot hans valmöte.
Nån som kallar sig American Alien ligger bakom den.
Hacka er in på forumet och ta reda på om några extremister tänker dyka upp.
- Vill ni stoppa demonstrationen? - Nej.
Men nu när både Lockwood och Elite eldar på sina anhängare-
-kan det här bli en krutdurk.
Vem American Alien än är är sidan utomordentligt välskyddad.
Han eller hon måste vara en mycket intelligent kryptofil.
- Det kan ta lite tid... - Få det gjort, Dox.
- Fan också! - Dreamer sa att de skulle vara här.
Drömmar måste tolkas. Nåt som har med dem att göra kanske finns här.
En del av dem är här.
Moraens klo...
- Visst kan du spåra den med den här? - Ja.
- Jäklar, alltså. - Fy tusan.
- Vilken åsyn. - Ja, en enorm isvägg.
- Var sa Mxy att nyckeln var? - Det sa han inte.
Under dörrmattan?
Det är inte guld, utan dvärgstjärna.
Den väger runt 500 ton.
De här jäklarna gör nog susen.
Varsågod.
- Kan vi skaffa nåt till Mos näve nu? - Klart vi kan.
Jag tror nog att vi kan hitta vad vi vill här.
- Du messade. Vad har hänt? - Jag ska döda Ben Lockwood.
Var det det som var krisen?
- Känslomässig kris. Jag hatar honom! - Du och många andra.
Många andra har inte fått i uppdrag att skydda honom. Bara jag.
- Va? - Ja, på presidentens order.
Vad ska jag göra?
Jag borde leta efter Manchester och Elite, som är ute efter honom.
Supergirl hittar dem säkert.
Före valmötet, så du behöver inte oroa dig för Lockwood.
Ja. Men hur kan jag, med gott samvete-
- skydda en man som orsakar så mycket lidande?
Du är en hjälte, Alex. Hjältar måste fatta svåra beslut.
Det var inte mycket till hjälp.
Men det är ju ditt jobb. Du skyddar människor.
Vad du än tycker om det-
- skyddar du alla genom att skydda Lockwood på det där mötet.
Både människor och utomjordingar.
- Det var väl ändå ett bra råd? - Jo, det var det.
Men exakt så sa Haley också.
- Ät med mig. - Nej, jag har en deadline.
Okej, då. Men jag ska ha alla dumplings.
Va? Nej! Sluta fåna dig.
Vi menar bara att om en av oss ruttnar i en cell-
- borde vårt fokus vara att rädda henne.
Och jag menar att vi ska hämta Menagerie-
- så fort vi hittar nåt att använda mot Supergirl-
-så att vi kan ta kål på Benny.
Det här är bestens svaga punkt.
Nyckeln till hennes undergång måste finnas här.
Eller... så använder vi bara den här.
Att besegra Supergirl och döda Lockwood vinner inga hjärtan.
Men med den här...
kan vi aktivera alla våra utomjordiska bröder och systrar.
Vi kan göra ännu mer med dess lillebror.
- Revolutionen, då? - Att döda Lockwood är revolutionen.
Om de tar en av våra, tar vi en av deras!
Du älskade väl Fi som en syster?
- Vill du inte straffa hennes mördare? - Jo, men det var inte målet.
Vi ska förändra världen, inte hämnas gamla oförätter.
När alla där hemma fick veta att ni var utomjordingar stöttade jag er.
- Kan du inte göra detsamma för mig? - Det var annorlunda.
Nej, kompis. Den enda som är annorlunda nu är du.
Kom, Mo. Han är förlorad.
Hoppas att du hittar det du söker... och att det förgör dig!
Jag kan känna moraen, men inte se henne. Nåt blockerar mig.
Jag har en idé.
Jag förstår inte riktigt, men du har rätt om Hat:
Ju fler kockar, desto sämre soppa.
Häftigt.
Vi måste kalla hit Supergirl!
Nåt säger mig att det vi letar efter finns runt hörnet.
Manchester! Spelet är slut!
Ge upp eller dö!
- Tagga ner lite grann, bara. - Ge upp, annars...
Det var nytt.
Roliga leksaker.
Det här tar slut nu.
- Det har du rätt i. - Nej!
Hon är riktigt ful i mun, den där.
Nån aktivitet från American Alien eller sajten?
Nej. Hens digitala fingeravtryck är generiskt, i värsta fall ospårbart.
Utan lösenordet är det i princip omöjligt att komma åt forumet.
- Hur stor är demonstrationen? - Drygt tusen personer.
- Vi behöver agenter på plats. - Gör vi?
Jag tänker på fredliga protester-
- som Women's March, Million Man March och Freedom March.
Himmelska fridens torg. Bonus-arméns demonstration 1932.
För varje framgångssaga finns en berättelse om död.
Nu ska nästan tusen utomjordingar och deras allierade demonstrera.
De är vårt ansvar. Om nåt går fel bär vi skulden.
- Sätt ihop ett team. - Det ska bli.
Jag ger agent Reiff alla detaljer.
Vi har inte tid. Jag vill att ni tar kommandot.
- Jag? - Ja. Danvers har ett team på mötet.
Ni två får prata ihop er.
Det känns fortfarande ofattbart.
Tack.
Han sprang bara rätt in, utan att tveka.
- Vad fanns det där inne? - En ung solätare. Kals.
Den livnär sig på små stjärnors massa. Den är som en levande bomb.
J'onn...
Det är märkligt. Jag har alltid kunnat känna av Manchester.
Känna hans vrede och ilska, men...
inte längre.
Det känns nästan som om en tyngd har lyfts.
- Jag är nästan... - Lättad.
Ibland inser vi inte folks inflytande över oss förrän de är borta.
På gott och ont.
Tack. Båda två.
Nu kanske han finner frid.
Men Hat är kvar där ute och vi har en viktig uppgift.
Jag har ingen totem, men jag kan försöka hitta honom mentalt.
- Vad ska vi göra? - Bevakar nyheterna.
Jag söker Trent Miller.
Han är rättsrevisor och undersöker en budget åt mig.
Jaså? Men...
Han får gärna ringa upp mig på det här numret. James Olsen. Tack.
Demonstrationen är säker, mamma. Jag älskar dig också. Hej då.
- Nervös inför demonstrationen? - Det är lugnt.
Man får vara nervös, Franklin.
Vi lever i en galen tid.
Tänk bara på det vi gör här varje dag.
Vi bevakar såna här händelser, försöker visa alla sidor-
- och att det finns mänsklighet där ute. Det är hjältemodigt.
Se det så här:
Kämpar man med nävarna kanske man kan hjälpa några få.
Men bra journalistik kan påverka miljontals personer.
Det är väl därför vi är journalister?
- Ja. Tack, mr Olsen. - Ingen orsak.
- Franklin? - Ja?
Behöver du en fotograf?
- Brainy! - God dag.
- Varför har du dräkten på dig? - Jag går in den.
Jag hittar ingenting. Hat måste gömma sig i femte dimensionen.
Där är han omöjlig att spåra.
Jag hörde om Manchesters bortgång.
Legionringen... Han tog min ring. Var den...?
Jaha... Ja.
Det är överspelat nu.
Just det... Demonstrationen hålls i dag, inte sant?
Ska ni gå?
En fredlig demonstration kan nog göra oss alla gott i dag.
- Jag kommer. - Strålande.
Kara? Nia... Jag menar Dreamer?
- Ja, vi borde absolut närvara. - Hurra!
- För att patrullera. - Va?
Dreamer står med Supergirl. Jag ska bara stretcha.
Jo, visst... Kan vi talas vid, Kara?
Det vore värdefullt om Supergirl demonstrerade.
Jag skulle gärna göra det, men jag måste nog hålla vakt...
- om det skulle spåra ur. - Det gör det inte.
Jag är American Alien. Hashtagg "American Alien".
- Har du organiserat den? - När jag blev av med ringen...
insåg jag hur beroende jag var av den för att känna mig stark.
Jag trodde att jag var hjälte tack vare den.
Men nu förstår jag att det inte var ringen som gav mig styrka.
Det var att kämpa tillsammans med er för att göra jorden bättre.
Förändring kan inte åstadkommas av en hjälte i mantel den här gången.
Bara genom att var och en av oss gör vår röst hörd.
"El mayarah." Starkare tillsammans.
Bara för att vi är superhjältar får vi inte glömma vilka vi är.
- Tyvärr. Det är för riskabelt. - Jag är klar!
Supergirl må vara en symbol...
men framför allt är hon jordmedborgare.
Precis som vi andra.
Kom ihåg det.
Vi har samlats här i dag för att stå enade.
För att stå enade som mänskliga amerikaner-
- och ta tillbaka vårt fantastiska land. Och det börjar...
med att upphäva utomjordingsamnestin.
Lägesrapport, agent Dox.
Teamet bevakar ytterområdena. Jag är välplacerad för att kunna gripa in.
Kackerlackor blir krossade!
Kackerlackor blir mosade!
Vi har några häcklare på södra sidan.
Jag är på väg.
Åk hem, utomjordingar! Era planeter har ringt!
Åk hem! Vi vill inte ha er här!
- Supergirl! - Vad gör du här?
Vi visar vårt stöd för att riva upp amnestin.
Amnestin ger ju utomjordingarna deras rättigheter.
- De vill ju bara skada oss. - Nej, titta på dem.
De vill inte skada nån. De flesta har flytt krig och våld-
-precis som jag gjorde.
Men de är inte som du. Du är ju superhjälte.
Nej, du har fel. Jag är precis som de.
Vet ni att utomjordingarna demonstrerar för att tysta oss?
För att tysta er. Har de rätt att göra så?
- Nej! - Jag tänkte väl inte det.
Men vi lär oss nya saker hela tiden. Sakta men säkert lär vi oss av dem.
Det är vi, eller de.
Vi eller de.
Vi eller de! Vi eller de!
- Supergirl. - Kara Zor-El, jordmedborgare.
Trevligt att du är med oss.
- Jag också. - Tack. Till er båda.
Vi eller de. Vi eller de.
Amnesti är inte detsamma som empati.
Att låta utomjordingarna komma till vår värld är inte medmänskligt.
Det är att utplåna vår egen art.
Om vi inte upphäver utomjordingsamnestin-
- är det inte de som bär skulden för vår utrotning, utan vi själva!
- Där ser ni! Vi eller de! - Vi eller de!
- Vad vill de göra?
De vill ta er planet från er! Men i dag säger vi nej!
I dag tar vi tillbaka vår planet!
- Vi eller de! Vi eller de! - Håll er lugna!
Sänk er inte till hans nivå.
- Du måste av scenen nu. - Var är hotet?
Du är hotet.
Få bort honom härifrån. För honom i säkerhet nånstans.
Jag älskar doften av revolution sent på förmiddagen.
Man blir glad åt livet.
Du...
- Tack för att du hämtade mig. - Visst. Vi grundlurade dem.
Och du ställde upp för mig där hemma. Jag var skyldig dig en tjänst.
Bra att du delar min vision nu.
Ska vi?
Vi eller de! Vi eller de!
Utomjordingar! De här svinen vill mörda er.
- Ska ni bara acceptera det? - Ånej...
Nu reser vi oss och ser till att straffa dem.
Sök upp närmaste utomjordingshatare och döda människan!
Revolutionen sker här och nu. Ta tillbaka makten! Kom igen!
Hat måste gömt Manchester i femte dimensionen.
Därför kände jag honom inte.
- Hologram. - Var är den riktige?
Nära. Signalen är stark, så mindre än ett kvarter bort.
- Ni två får utrymma området. Jag... - Jag tar hand om Manchester!
Som sagt - J'onn tar hand om Manchester. Jag tar fast Hat.
Dags att byta om.
Underbart. Helt jävla underbart.
Alltid steget efter, J'onn.
Du kan se mig.
Manchester!
En till dig.
En till dig och en till dig.
- Hejsan, Hat. Så vi möts igen. - Den ringlöse!
- Den behövs inte när man har vänner. - Och var är de nu?
Bra jobbat, Brainy.
Ta honom till DEO och hjälp mig att föra så många som möjligt i säkerhet.
- Åk hem till din planet, kackerlacka! - Nej, snälla!
Försvinn härifrån.
- Tack...! - Dreamer.
Skönt med en till superhjälte i stan.
Ska du säga att Fiona inte skulle vilja se mig så här?
Och att min själ kan räddas?
- Nej. Du är glad att Fiona är död. - Va?
- Då har du en ursäkt att göra så här! - Det är för rättvisan!
Du har samma ursäkt! Din fru och dina döttrar.
Du behöver nog bara förlora mer.
Mer! Mer!
Mer!
Nu ser vi varandra mycket tydligare, J'onn.
- Tack, Supergirl. - Nej, tack ska du ha.
Om inte för Manchester hade demonstrationen blivit lyckad.
Även om den inte blev det kändes det som om folk förenades.
- Vi fick folk att tänka om. - Och känna efter.
Ingen blev skadad i nån av demonstrationerna.
Folk respekterade varandra.
Och i går såg jag glimtar av riktig mänsklighet.
Som ert foto visar, mr Olsen.
Det är otroligt hur en enda bild kan förändra hela debatten.
Ja. I morse hörde jag nån säga att ditt foto berörde så mycket-
- att personen skulle bli utomjordingsvolontär.
Kul att göra skillnad, men Supergirl och hennes nya sidekick gjorde mest.
- Jag gör gärna en intervju med dem. - "Sidekick"?
- Jag ordnar det. - Tack.
- Mr Olsen? Ni måste se det här. - Absolut.
Till följd av gårdagens demonstration-
- har presidenten och jag beslutat oss för att rådfråga kongressen-
- innan vi går vidare med förslaget. Tack.
- Vi gjorde det! Vi stoppade honom. - För tillfället.
Medias makt är fantastisk.
Folkets makt också.
Fint att se er tillbaka på DEO, direktör Danvers.
Det känns bra att vara tillbaka.
Lockwood är en byråkrat med mer makt än han förstår.
Det är inte bara farligt, utan försvårar också vårt arbete.
Men ni var proffsig i går. Ni satte plikten framför era egna åsikter.
- Det hade inte många klarat. - Tack.
Ur kaoset föds nåt positivt.
American Alien stod visst på det godas sida.
- Hon är väldigt... - förbryllande. Ja.
Er före detta är en duktig fotograf. Jag läser skvallerrubrikerna.
Vi står inför ett inbördeskrig. Det känns i luften.
Men än finns det hopp.
Ni har tiden på er sida just nu, så ta ledigt i kväll.
I morgon tar vi nya tag.
I morgon kan det vara för sent.
Var är du, Manchester?
Du behöver nog bara förlora mer.
Du kan inte förändra mig.
I dag ska jag spåra upp dig som en Manhunter!
Vänta, vänta... Ta om det där att du tvingade ut Lockwood med våld.
Gud, vad blodtörstig du är.
Alltså... Det var helt galet.
Jag har aldrig varit med om nåt sånt.
Supergirl och jag har inte riktigt kommit överens på sistone-
- men när jag såg henne demonstrera med alla andra blev jag inspirerad.
Ja... Till att puckla på Ben Lockwood.
Nej, nej. Men jag...
Jag följde min övertygelse, inte reglerna.
- Det kändes bra att ta ställning. - Så kände nog alla demonstranter.
Det var otroligt att se alla göra sin röst hörd.
- Och James foton! - Ja.
Att se folk lägga hatet åt sidan och hjälpa varandra...
Det visar att vem man än är - utomjording, människa eller hjälte...
så räknas varje handling och varje röst.
Vem vet? De goda kanske vinner i slutändan.
Precis. Skål.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com