När jag var barn var min planet Krypton döende.
Jag skickades till jorden för att skydda min kusin-
- men min kapsel slogs ur omloppsbana, och när jag kom fram hade min kusin-
-redan blivit Superman.
Jag dolde vem jag var tills en olycka tvingade mig avslöja det för världen.
För de flesta är jag reporter på Catco Worldwide Media-
- men i hemlighet skyddar jag min stad från alla som vill skada den.
Jag är Supergirl.
- I tidigare avsnitt... - Jag har varit synsk hela livet.
Min pappa offrade sitt liv för att tjäna det här landet.
- Så här kan jag hedra hans minne. - Mor, far...
Nya vänner. Portalen skulle hjälpa både er planet och mig.
- Redo att förändra världen? - Du anar inte.
Varför så bråttom?
- Är du skadad? Jag ska hjälpa dig. - Gör mig inte illa!
James? Polisen är på väg. Är allt som det ska?
- James? - Det får räcka för i kväll.
Visst, jag älskar honom, det gör jag, men... kom igen.
Det måste vara JT som fördröjer återföreningen.
Skulle du helst se 'NSYNC återförenas eller JT och Britney bli ihop igen?
Mitt favoritpar!
Omöjlig fråga. Elakt att ställa den.
Ibland lyser mina Luthorgener igenom.
- Tack för att du åt lunch med mig. - Jag har ju avbokat tre gånger...
- ...så du var värd ansträngningen. - Vad är du så upptagen med?
- Det är topphemligt. - Fascinerande.
Så fort jag kan berätta nåt får du veta detaljerna.
Jag jobbar med en ny partner. Hon är fantastisk.
Det är som att ha en mentor. Du kommer att älska henne.
Ge mig nåt litet, nåt att se fram emot.
Vad vet du om kvantsammanflätning?
- Kvant...? - Polyatomära anjoner?
- Du ska se vad vi gör med dem. - Jag kan knappt bärga mig.
Det är hon som ringer. Vi ska göra vårt första test i dag.
Det var så kul att se dig. Nästa gång bjuder jag på lunch.
- Tack ska du ha. - Ser man på.
Jag älskar falafeln här. Den är bäst i stan.
Ja, det har jag berättat för dig.
Ja, det har du, och jag stalkar dig. Vad var det som hände?
Du gav upp efter en insats. Det är inte likt dig.
Kvinnan var mer rädd för Guardian än för de som angrep henne.
- Det kan inte vara sant. - Du såg henne inte.
- Hon var säkert bara chockad. - Det händer ofta.
Folk ser en stor kille i läskig mask och springer iväg i rädsla.
- Som Clarks vänner. - Jag trodde de var mer "frenemies".
Du vet vad jag menar. Guardian är bara inte...
...den strimma av hopp som jag trodde att han skulle vara. Jag spöar folk.
Nej, vi uträttar mycket gott. Vi gör skillnad.
Supergirl och Superman gör skillnad. De får folk att tänka om.
De inspirerar folk. Guardian väcker folks rädslor.
Ma'am?
- Är det jordbävning? - Sluta, ma'am.
Ge er av, allihop! Spring!
Stick härifrån!
Vi har en fientlig telekinetiker vid Simmons Square. Vi sticker!
Se upp!
Vart tog utomjordingen vägen? Hon är borta.
Jag vet inte.
Myndigheterna utreder dagens utomjordiska terrordåd.
Man har inga spår efter utomjordingens identitet eller motiv-
- men spänningarna ökar med rädslan för ett nytt dåd.
Myndigheterna skapar en häxjakt på den här utomjordingen.
- Det kan gå överstyr fort. - Vi vet vad för utomjording hon är.
- Hon är phorian. - Finns det ens såna här på jorden?
- Historiskt har de varit fredliga. - Inte i dag.
Tack och lov att Supergirl var där. Hundratals kunde ha skadats.
Jag har aldrig hört om en phorian som åsamkat så stor skada.
De är dessutom telepatiska, sammanlänkade via tankar.
Kommer fler av dem att attackera oss?
- Vi betraktar det som ett ensamdåd. - Hur ska vi hitta henne?
Supergirl och Mon-El letar efter ledtrådar.
- Jag hjälper gärna till. - Det här är ett fall för DEO.
Vi säger till om vi behöver Guardians förmågor, men i nuläget...
Det var bara vårt första test.
Det blir sällan perfekt första gången.
Jag granskade beräkningarna fyra gånger.
Reaktionen borde ha varit stark nog för att antända generatorns kärna.
Ingen av oss har kommit så här långt utan ihärdighet.
Fungerar den inte kan den inte driva portalen.
Den skulle omintetgöra svält och behovet av fossila bränslen.
Jag ville hjälpa min planet och få hem dig till din.
Du gör framsteg inom forskningen som många jordbor bara kan drömma om.
Ingen sa att det skulle vara lätt.
Tänk om jag inte får det att fungera? Tänk om jag inte får hem dig?
Jag litar på dig, Lena.
Jag ska till testanläggningen och kolla hur det går med portalen.
Jag vet att du inte tror det än, men du kommer att lyckas.
Hallå!
Det blir 20.
Var kommer ni ifrån? Snälla, skjut mig inte.
Det är bara lite gräs för min ångest.
Jag blev nyligen kidnappad och känner mig väldigt spänd.
Du vet attacken på Simmons Square? Den där kvinnan...
Hon med de galna krafterna. Alla letar efter henne, eller hur?
Jag vet var hon bor.
Vänta!
Det är ingen fara. Jag ska inte göra dig illa.
Var inte rädd. Jag ska inte göra dig illa.
Vi har suttit här inne länge.
Du måste vara hungrig.
Den här hamburgaren är jättegod.
Okej.
Jag vet att du inte vill vara här med mig.
Jag försöker bara hjälpa dig, Marcus. Dig och din mamma - jag lovar.
Men myndigheterna jagar henne för att hon gjorde nåt dumt.
Hittar vi henne kan vi skydda henne från att göra mer dumma saker.
Har du nån aning om var hon kan hålla hus?
Hon borde kanske ge honom lite actionfigurer.
Hade nån givit mig actionfigurer när de förhörde mig om min pappa-
- när jag var tio år hade jag sjungit som en kanariefågel.
Att ta in grabben på förhör som om han vore en brottsling-
- är inte det bästa sättet att få honom att prata.
Du är visst både maskerad hämnare, fotograf och barnpsykolog.
Jag säger bara att hans liv har vänts upp och ner. Han är flykting.
Nu är hans mamma saknad. Om han har tittat på tv sen i går-
- har han bara sett vuxna människor skrika efter hämnd på henne.
Jag skulle inte heller lita på nån om jag vore han.
I flera timmar har han bara stirrat mot kameran.
- Han tittar på dig. - På mig?
Genom väggen?
Han har telekinesiska och telepatiska krafter.
- Häftigt. Som Mona-Lisa. - Han kände samhörighet med dig.
När jag tog av mig hjälmen såg han nån som liknade honom.
- Han identifierade sig med dig. - Bör mr Olsen förhöra pojken?
Marcus litar inte på mig. Han kanske litar på James.
Inte här, utan i en mer gynnsam miljö.
Vi måste hitta hans mor innan hon slår till igen.
Om jag kan hjälpa grabben vill jag gärna göra det.
Försök att hitta pojkens mor. Vi talas vid senare.
Oroa dig inte. Du kommer att lyckas bra med honom.
Tjena, kompis!
- Ni söker väl efter saker här? - Ja.
Ja, här på DOE söker vi efter många saker.
Kan du trycka på en knapp-
- och genomsöka jordens omloppsbana efter mina föräldrars farkost?
Det gjorde jag redan när vi fick komma tillbaka.
Jag följde deras farkost när den lämnade jordens atmosfär för Daxam.
- Kan du visa hur du gjorde det? - Ja.
- Ett gäng satelliter. Himlen är klar. - Bra.
Det var det jag trodde. Det är bra.
- Fungerar det fortfarande inte? - Såg du det på gnistorna?
Ge oss ett ögonblick.
Misslyckande är en del av processen.
- Jag sa ju att det skulle ta tid. - Men jag fattar det inte ens.
Vi borde besöka Stryker's Island. Låta Lex Luthor rädda dagen.
Tror du att han skulle få det att fungera?
Lex var geniet som skulle rädda världen.
Jag tänkte bara att om jag fick det här att fungera-
- skulle jag visa världen och min mor att jag var lika bra som hennes son.
Inte minst bevisa det för mig själv.
Du behöver inte bevisa nåt. Du är smartare än Lex.
Jag säger inte det för att få dig att må bättre, utan som forskare.
Som nån som vet.
Men du måste sluta att försöka tänka som din bror.
Det du har sagt om Lex tyder på att han brydde sig mycket om styrka.
Du tror att om du ger den mer styrka kommer den att fungera.
Men du är inte en person som är besatt av styrka, eller hur?
Om du inte försökte göra som Lex, vad hade du då gjort?
Jag hade försökt höja anjoninflödet utan att överlasta energiutflödet-
- samtidigt som jag höll elementsynteshastigheten konstant.
Inte styrka - balans.
- Hej. Kara är reporter här på Catco. - Hej, Marcus. Hur mår du?
- Hur mår du? - Jag mår bra. Det här är bra.
Bra. Hej då, Marcus.
- Avbokar du mina möten i eftermiddag? - Absolut, mr Olsen.
- Vem har vi här då? - Min brorson Marcus.
Vill ni eller er brorson ha nåt?
Ett par milkshaker och skruvpommes från Noonan's vore toppen.
Du lär älska deras skruvpommes. Har du ätit såna nån gång?
Du kommer att älska dem. Hitåt.
Har du sett en sån här förut?
Använd rattarna för att flytta kulan från ena sidan till andra.
Vill du prova?
Okej. Jag antar... att man kan göra så också.
Spider Martin dokumenterade medborgarrättsrörelsen med en sån.
Vet du vad medborgarrättsrörelsen är? Strunt samma.
Jag köpte den för pengarna jag fick när jag sålde mitt första foto.
Prova den du.
Häftig, va?
Den? Den har jag haft i evigheter.
Min pappa köpte den till mig.
Det inspirerade mig att bli fotograf från början.
Han gav den till mig strax innan han dog.
Han var soldat.
Min far var också soldat.
- Var finns din far, Marcus? - Han dog när vi flydde från planeten.
Jag beklagar verkligen. Jag vet hur det kan kännas.
Det kan vara oerhört tufft.
- Har vi stämt träff? - Nej, jag ville bara överraska dig.
Vi har äggrullar, dumplings, shumai - en veritabel pu-pu-bricka.
Jag älskar att säga det ordet. "Pu-pu-bricka".
Slet du av min toalettsits igen och försöker slippa ur knipan?
Det har hänt en gång. Du är läskig när det gäller badrumsetikett.
Vet du, jag...
...tyckte att jag såg min mor i går kväll.
Det var inte hon. Oroa dig inte.
Winn såg att deras farkost åkte mot Daxam för ett par veckor sen-
-men att jag tyckte mig se henne...
Jag trodde att det skulle få mig att känna ilska.
Men jag kände... annat.
Jag hatar att jag fortfarande bryr mig om henne.
Vi kan inte få oss själva att sluta känna saker.
- Livet fungerar inte så. - Det är så vi gör på Daxam.
Vi drogar oss själva för att inte känna nåt.
Du får sakna henne. Hon var din mor.
Men hon är borta för alltid, så...
Tänk vad jag kunnat åstadkomma om min mor hade peppat mig som du.
Jag är glad att jag inspirerade dig.
Det är inte alltid lätt att vara föräldern vi strävar efter att vara.
Ska vi testa den igen?
Jag pluggar in algoritmen och startar den.
Vrid på den och lås fast den.
Så där, ja. Du är en naturbegåvning.
- Får jag ta en bild på dig? - Självklart.
- Min mor skulle aldrig skada nån. - Vet du var hon är?
Hallå där.
Hallå. Ge mig ett ögonblick, Marcus.
Allt eller inget.
Ni sa inte vilken smak han ville ha, så jag köpte både choklad och vanilj.
Vad gör er brorson?
Marcus! Marcus.
- Marcus! - James!
Hjälp!
Energin rör sig smidigt mot kärnan. Anjonerna reagerar i stadig takt.
Ut härifrån! Kom igen!
- Byggnaden rasar! - Hur ska vi stoppa honom?
Den fungerar.
- Vi gjorde det. - Du gjorde det.
Det är ingen fara. Jag har dig. Det kommer att ordna sig.
Han kontrollerade inte sig själv. Det var nåt som styrde honom.
Var det likadant för hans mor?
Hon kanske inte är förövare, utan offer.
Precis som Marcus. Men vi måste hålla honom i cellen.
Telekinesidämparen borde förhindra att det händer igen.
Han är säker, men inte hans mor.
Vi måste få honom att berätta var hon är.
Vår bästa chans till det nu... är mr Olsen.
James...
Jag var med honom hela dagen. Han sa bara ett par meningar.
Du hade rätt, J'onn.
Det här är ett fall för DOE. Jag borde inte ha lagt mig i.
James.
Jag vet vad jag sa förut, men vi behöver verkligen din hjälp.
- Det måste vara du. - Varför? För att jag är svart?
- Du kan prata med honom själv. - Det är mer än så.
Han ser nåt i dig.
När jag tog honom till Catco äventyrade jag allas säkerhet.
Supergirl fick rädda alla - mig, honom...
Hon skyddade alla medan jag stod handlingsförlamad.
Jag minns den känslan.
På Mars uppmuntrades vi att välja yrkesbana i tidig ålder.
Alla kunde utan problem precisera sina framtidsplaner.
Jag visste inte vad jag ville göra. Jag väntade bara på ett tecken.
- Fick du nåt? - Min första dotter.
När hon föddes insåg jag att jag hade ett uppdrag i livet.
Det fanns nån som förlitade sig på mig.
Att ha henne gav mig vägledning.
Att skydda henne fick mig att inse att min begåvning är att skydda folk.
Så jag blev polisman på Mars.
Jag blev The Martian Manhunter.
Så pratar jag med Marcus kommer jag att känna samma meningskänsla?
Jag såg min spegelbild i min dotter.
Jag tror att du redan ser din spegelbild... i honom.
Vill du veta vad för slags hjälte du kan vara?
Här är en jättebra startpunkt.
Vi har genomsökt stan efter tecken på ett nytt dåd. Inget än.
- Har ni hittat nåt? - Vi granskade phorianernas fysiologi.
En förskjutning i atmosfärenergin kan förändra deras mentala tillstånd.
Här mäts den elektromagnetiska energiaktiviteten runtom i stan.
Den förhöjdes vid tidpunkten för gårdagens dåd.
Och igen vid tidpunkten för Catco-dådet i dag?
- Den höjningen var femfaldigt större. - Vet vi vad som orsakade den?
Höga nivåer av polyatomära anjoner släpptes ut i atmosfären.
Lena sa att hon jobbar på ett nytt projekt.
Hon nämnde anjoner. Det kan väl inte vara ett sammanträffande?
- Definitivt inte. - Jag ringer Lena.
Hej, Supergirl.
- Rhea? - Du låter överraskad.
- Spåra samtalet. - Om du har gjort Lena nåt...
Ni har ingen aning om var jag är och vad jag gör.
Hur känns det att vara maktlös?
Du måste inse att Mon-El valde att stanna här.
Nej, han valde att komma hem, och vi hade gladeligen åkt-
- men du var för självisk för att tillåta det.
- Vad säger hon? - Allt jag gör, gör jag för mitt folk.
Allt du gör för ditt folk gör du för att stärka ditt brustna ego.
Du vill att din planet ska dyrka dig, en misslyckad världs sista dotter.
För annars betyder din överlevnad ingenting.
- Du inbillar dig saker. - Nej, tvärtom - jag ser allt klart.
Jag hade fredliga avsikter. Du var inte intresserad.
Allt gräsligt som har inträffat beror på din rättfärdighet-
- Kara Zor-El. Allt som händer från och med nu är ditt verk.
Varje stad som brinner, varje land som faller...
För varje barn på jorden som undrar "varför händer det här?"-
-är svaret "Supergirl".
Kara har inte gjort nåt. Det här är bara ditt fel.
Naturligtvis är du där med kryptonianen som förhäxat dig.
Du är arg på mig. Ta inte ut det på planeten. Du är bättre än så här.
- Ilska har inget med saken att göra. - Vad gör du då kvar här?
Jag är här för att väcka dig, Mon-El.
- Kunde du spåra samtalet? - Nej. För mycket störningar.
- Var det min telefon? - Ja, det var en säljare.
Jag vet att du inte avsåg att attackera alla så där.
Det gjorde inte din mamma heller.
Allt jag försöker göra är att se till att alla som har sett hennes bild-
- vet att det inte är hennes riktiga jag.
- De jagar bort oss på alla planeter. - Vad menar du?
De försöker alltid skada oss. De tror att vi vill dem illa.
Jag trodde att det skulle vara annorlunda här. Jag trivdes här.
När jag var barn blev jag mobbad.
På min skola var det inte många som såg ut som jag.
Och när min pappa dog... blev det mycket värre.
Han var min beskyddare.
Han fick mig att känna mig säker.
När han dog uppförde jag en mur.
Jag släppte inte in nån.
Förrän jag flyttade till Metropolis och fick en ny vän.
Han var också annorlunda.
Jag insåg inte hur pass annorlunda han var-
- bara att han förstod nåt som de flesta inte gör.
Därför litade jag på honom.
Så småningom släppte jag in honom.
Vet du vad som hände?
Muren föll.
Du förstår, Marcus... Ibland får man en ny vän.
Genom att lita på den personen kan allt i ens liv förändras.
Jag ser henne. Min mamma.
- Gör du? - Jag vet inte var hon är.
Hon är på en plats som jag aldrig har sett förut.
- Kan du ta mig dit? - Skyddar du henne då?
Jag ska skydda er båda. Jag lovar.
Vi övervakar all elektromagnetisk aktivitet i området-
- så när de startar anordningen vet vi var de är.
- Bra, då kan vi slå till. - Marcus kan leda oss till sin mamma.
Jag kan inte släppa ut honom härifrån.
Mon-Els mor har skapat nåt slags anordning.
Hon kan utlösa den när som helst. Marcus måste hållas instängd.
- Hans mamma är kvar där ute. - Jag följer med.
Jag har en mobil telekinesidämpare.
Den borde ha energi nog att förhindra att de blir som i "Carrie".
Jag är ledsen. Det är för riskabelt.
Du sa att din dotter visade dig ditt uppdrag.
Det här är mitt.
- Var rädd om dig, James. - Tack.
Var försiktig, Marcus.
Mamma!
Marcus!
Mamma?
- Marcus? - Mamma!
De är mina vänner. De hjälpte mig att hitta dig.
Vi vet att du inte attackerade torget med avsikt.
- Ni är i säkerhet nu. - Den här rackaren skyddar er.
- Oss allihop? - Allihop...?
I morgon kan vi börja med materialförsöken.
Jag glömmer alltid att du tänker ge dig av.
Att jobba med dig har betytt så mycket för mig.
Vad som än händer, så kom ihåg att aldrig tvivla på dig själv igen.
Du är ett underverk, Lena.
Vilken mor som helst borde vara stolt över att ha dig som dotter.
Vad håller du på med?
Vi har ett stort utsläpp av anjoner i San Isidro Valley.
- Har vi en satellitbild på det? - Vi sticker.
- Min mor. - Du måste inte göra det här.
Det måste jag visst. Jag ska bara hämta en sak.
Marcus?
Fungerar det?
De är för många.
Det fungerar inte! Den är gjord för två, inte tolv!
Vi måste ut härifrån. Så här mycket telekinetisk energi...
- ...utsätter hela stan för fara! - Jag tänker inte lämna honom.
De är telepatiskt sammanlänkade, eller hur?
Om jag når fram till honom kanske han kan nå fram till dem.
- Kör till! - Varför stängs den inte av?
- Vad har du gjort? - Det jag måste, för mitt folk.
Du ska veta att mitt tycke för dig är äkta.
- Stäng av den! - Jag kan inte.
Hon måste ha fått den att fungera självförsörjande.
Vad har du gjort, mor?
Marcus! Titta på mig!
Jag lovade att skydda er och det tänker jag inte bryta!
- Tänker du ta hit nåt? - Vad?
Det får ni se.
Lena!
Lyssna på mig, Marcus!
Släpp in mig som om jag vore en riktig vän!
Det fungerar inte, James! Vi måste sticka härifrån!
Jag tänker inte lämna er!
Jävlas inte med min familj.
- Vad är det där? - En White Martian gav mig den.
De utvecklade den här tekniken-
-för att kontrollera de gröna.
Han stängs in i sitt eget sinne, som en mardröm utan slut.
- Rätt smart om du frågar mig. - J'onn! J'onn.
Du har lärt dig mycket om den här världen, mor.
Har du lärt dig att vi inte är hårda mot skott här?
- James! - Titta bara inuti dig själv...
...så ser du styrkan och modet som jag ser i dig!
Du är inte ensam. Du är inte ensam!
Där har vi en hjälte utan dräkt.
- Lägg ner vapnet, Mon-El. - Håll tyst!
Tjejen från Krypton hade rätt. Du är en jordisk hjälte.
Skulle en hjälte döda sin egen mor?
När du var pojke och jag nattade dig-
-brukade du säga-
-att du alltid skulle älska mig.
Trots att du har vänt mig ryggen vet jag att du älskar mig.
Var är far?
Var är min far?!
Din far blev så sårad när du övergav oss att han...
...tog sitt eget liv.
- Nej. - Du tänker inte döda mig.
Vad du än tycker om mig så är jag fortfarande din mor.
Vi var inte de enda som flydde förstörelsen på vår planet.
Tusentals daxamiter överlevde.
Hundratals farkoster spred ut sig över galaxen.
De behövde bara ett sätt att ta sig hit.
Agent Danvers. Ett flertal farkoster är på väg mot National City.
- Hur många? - 25... Nej, 30. Vad försiggår?
Välkomna till nya Daxam.
Text: Fredrik Ringstedt-Axberg www.sdimedia.com