Da jeg var barn, var planeten min Krypton i ferd med å dø.
Jeg ble sendt for å beskytte fetteren min.
Kapselen ble slått ut av kurs, og innen jeg kom hit, -
- var fetteren min voksen og hadde blitt Superman.
Jeg skjulte identiteten min, -
- men en ulykke tvang fram en avsløring.
Jeg er journalist for CatCo Worldwide Media.
I skjul jobber jeg med søsteren min for DEO-
- for å beskytte byen mot romvesener og andre som vil den vondt.
Jeg er Supergirl.
Tidligere i serien...
- Mor, far... - Endelig har vi funnet deg.
- Bli med oss til Daxam. - Krypton-jenta har forgiftet deg.
Jeg er ikke deres lærling mer. Dere bør dra deres vei.
- Jeg fortjener ikke å bli løyet til. - Og jeg er en løgner.
Jeg kan ikke. Nei, det er slutt.
Jeg skal få deg ut.
- Jeg er lei for at jeg løy! - Jeg tilgir deg.
Hva er det som lukter? Er det potetkaker?!
Nei, nei! Jeg skal gi deg frokost på sengen.
Du ødela romantikken.
Søtt, men du går ikke mellom meg og-
- bacon! Og rundstykker, og er det et posjert egg?
- Når lærte du det? - Jeg så bruksanvisningen.
Bøker er visst nyttigere enn YouTube.
- Du har forandret deg. - Å, jaså?
Ja. Jeg er imponert.
Tar du meg tilbake, -
- bør jeg fylle hvert øyeblikk av livet ditt med glede.
Og kaffe, for den er klar.
Det er én fordel med ikke å jobbe.
- Hva da? - Tid med deg.
Hørt fra foreldrene dine?
Nei. De går i bane der oppe.
Er de helikopterforeldre da?
Siste fra Midtown Park...
Et voldelig angrep mot uskyldige sivile.
- Laserøye er nytt. - Plikten kaller.
Skal jeg bli med, så tar vi ham sammen?
- Ja. - Jeg skal bare skifte.
Pokker! Sakene er hos DEO.
- Du er så rask. - Jeg fikser det.
Da tar jeg klesvasken.
J'onn? Jeg trenger opprydning ved hylle tre.
President...
Supergirl måtte takle et fiendtlig romvesen i dag.
Det var et isolert tilfelle. Vi har kontroll.
Var derfor du ringte?
Jeg ville høre om daxamitt-skipet.
Det ligger i lav bane for øyeblikket.
Vi har ikke hørt eller sett noe.
Men Mon-El har advart oss.
- De kan være farlige. - Det fryktet jeg.
Hva gjør vi?
Hvis vi foretar oss noe, -
- kan dette bli en stor intergalaktisk konflikt.
Jeg er ikke uenig.
Jeg vet at Supergirl var i kamp med romskipet.
Jeg må be dere om å la være å slå til igjen.
Med all respekt. Hvis de utgjør en trussel...
Vi må handle klokt.
Mitt kontor skaffer opplysninger. Vi forholder oss varsomme.
- Jeg skjønner. - Jeg tar kontakt.
Var yogaen så fæl?
Ja.
Du er noe for deg selv, Danvers.
Vi har blitt et sånt par.
Yogamatte og flørtekrangel...
Ja. Det er perfekt. Emily?
- Hei. - Maggie?
Er du tilbake i byen?
Ja. Bare denne uken. Jeg bor på Baldwin.
Ja vel.
Hei. Jeg heter Alex.
- Det er kjæresten min, Alex. - Hyggelig.
Vi deitet en gang i tiden.
Det har gått mange år.
Vi burde møtes.
Ja, det hadde vært fint. Vi får gjøre det.
Dere skal få holde på med det dere holder på med.
Men det var hyggelig å treffe deg.
- Og deg. - I like måte.
Hva med i kveld?
Hun vil prate.
Nei. Vi går.
Ser du hvor bra jeg takler det?
Gi deg, nå.
Emily? Vil du spise middag med oss i kveld?
Ja, gjerne.
Jeg har samme e-postadresse. Bare gi meg beskjed.
Det var da ikke så ille.
Husker du romvesenet fra i dag?
Han med laserøyet? Ja.
Han handlet ikke alene.
Han er dusørjeger og amalak.
Sa du "dusørjeger"?
Da DEO tok inn den nye vennen din, fant de denne.
- Det er meg! - Hva er det?
En meldingsinnretning.
Den bruker et slags mørkt nettverk til lyssky formål.
Er det en melding der?
Navn: Supergirl. Kryptons siste datter.
Sted: National City i USA på Jorden.
300 kvartskroner ved bevis på død.
Du har fått en dusør.
- Hvor mye er 300 kvartskroner? - Nok til å kjøpe en planet.
I et godt nabolag?
- Eller i et hipsterområde? - Det siste.
Altså vil alle dusørjegere i universet-
-prøve seg.
Jeg tar dem én etter én.
Ikke at jeg tviler på deg, -
-men kamper med dusørjegere-
-er ikke å gjøre folk tryggere.
Alex har rett. Du må holde deg ute av syne.
Vent litt. Skal jeg skjule meg?
Iblant er det nødvendig.
Siden du spurte... Jeg syns at du bør skjule deg.
Jeg har ikke lyst til å miste deg igjen.
For det ville ikke smakt så bra.
- En kulinarisk frase. - Jeg lager mat.
Jeg skjuler meg ikke, jeg er jenta av stål.
Jeg unngår ikke noen.
Ingen av oss kan stanse deg.
Men siden vi bryr oss om deg, -
-la oss prøve å finne ut av det.
Greit. Jeg holder hodet lavt i et døgn.
Agent Schott, se om du kan finne flere.
Vi vil stoppe dem før de slår til.
Agent Danvers, sjekk om andre bruker nettverket.
Ja. Jeg har planer, men jeg avlyser dem.
Nei, ikke for noen databaser.
- Det er latterlig. - De søker ikke gjennom seg selv.
Jo. Jeg må bare skrive et program for det.
Og nå ba jeg om mer arbeid, ikke sant? Ja vel.
La oss gå.
- Mon-El? - Ja.
- Hold øye med henne. - Ja.
Jeg må gjøre noe først.
Er det sånn de tar imot kongelig her?
Mor, far...
Vi ble glade da vi fikk meldingen.
Kan jeg få en øl, Mon-El?
Jeg jobber ikke. Hør med Rhonda.
- Jobber du som servitør her? - Jeg er miksolog.
Det er et kunstnerisk yrke der man lager alkoholholdig drikke.
Det er et hederlig yrke.
Ingen i dette skuret her gjør noe som helst som er viktig.
Så herlig.
Jeg vil ikke tro på det, men jeg vet at det var dere.
- Hva da? - Dere satte en dusør på Karas liv.
Trodde dere at å drepe henne ville få meg hjem igjen?
Du har fått god fantasi her.
Og hvem ellers er det som har 300 kvartskroner?
Virker hun som en som er i mangel på fiender?
Vi har ingen rolle i dette.
Hvorfor er dere her da?
Vi håper du tar til fornuft.
Aner du hvor lenge vi har lett?
Vi ba til gudene i årevis for et hint om at du var i live.
Vi var fortapt.
Vi var den siste generasjonen.
Uten din mors styrke ville fortvilelsen ha overveldet oss.
Da du var barn...
...grep du beinet mitt med begge hender når jeg prøvde å gå.
Jeg måtte skrelle deg av-
-som en spinkel liten magnet.
Jeg ble hjerteknust.
Helt til vi hørte kalleropet ditt, trodde vi at du var borte for oss.
Og nå... Jeg vil heller dø enn å dra fra Jorden uten deg.
Du må tro oss på at vi bare vil ha deg hjem.
Vi vil henne ikke vondt.
Husk at vi er foreldrene dine.
Når du kaller på oss, kommer vi.
Selv til steder som byr oss imot.
- Hun finner vel ikke parkering. - Hun betaler alltid for parkering.
- Vil du sende melding? - Det har gått tre kvarter.
Hun har vel en grunn.
- Det er greit, Alex. - Nei, det er...
Jeg har dårlig samvittighet. Jeg presset deg inn i det.
Nei. Det var omtenksomt av deg.
- Emily er bare... - Hva da?
Da vi slo opp, sa hun nokså sårende ting.
Vi var sammen i fem år, det lengste forholdet jeg hadde hatt.
Da hun sa at jeg ikke fortjente lykke, -
-tenkte jeg at hun hadde rett.
Nei. Og det er en grusom ting å si.
- Det betyr ikke noe nå. - Jo.
- Kan vi gå? - Selvsagt.
Regningen, takk.
- Jeg hater dette. - Spillet?
Nei, jeg elsker spillet, men jeg hater å måtte være inne!
Se! Jeg er så rask.
Nei! J'onn sa at du ikke kan være Supergirl.
Du bør ikke se nyhetene.
Jeg er tilbake før det er min tur.
National City trenger meg.
Så fint du er her, Mon-El.
Kanskje du kan stanse henne.
Hvor har du vært?
- Jeg forhørte noen mistenkte. - Hvem da?
Foreldrene mine.
Tror du at de utlovet dusøren?
De nektet, men jeg er ikke sikker.
De hadde nok likt faren min.
Ja. Det hadde de nok.
Beklager, jeg vet ikke hva det var.
Går det greit?
Jeg kan ikke røre meg. Nei. Jeg mener det, jeg...
Pass på!
- Hva gjør du? - Dette er ikke meg!
Jeg har ikke kontroll over kroppen.
- Unnskyld! - Jeg ba om det.
Noen kontrollerer ham.
Det fungerer.
Denne skal gi beskjed når det er en meldingsenhet her.
Altså er det en dusørjeger her.
- Kan du styre det? - Nei.
Det prikker over hele meg.
Det nytter ikke. Du må stikke. Jeg er altfor farlig.
- Prøv å stå imot. - Jeg kan ikke.
Å, nei. Unnskyld.
Samme her.
Jeg tror ikke jeg kan stå imot.
Slipp ham fri.
Ellers får fortauet ny farget.
- Det er meg! - Å, jeg er lei for det!
Den gufne gubben infiltrerte Mon-Els hjerne-
- og ville få ham til å drepe Supergirl.
- Uhøflig. - Hvem utlovet dusøren?
Du ser at han vet det.
Jeg er den mektigste telepaten i det alcoriske system.
Jeg vet mer enn du kan ane.
Men ikke forskjellen på pistol og stiftemaskin.
Dere får meg aldri til å prate.
Dere mennesker er for moralske til å gjøre det som skal til.
Hent en skiftenøkkel.
Alex! Gå tilbake.
Kom igjen, mann.
Det var daxamittene!
Dronning Rhea utlovet dusør.
Jeg trodde dem nesten et øyeblikk.
Du er ikke trygg.
Jeg kjenner dem. De tror at hvis du forsvinner, så kommer jeg hjem.
Vi må slå tilbake.
Da kan vi få dem til å trekke tilbake dusøren.
Som alle nerder liker jeg hevn, -
-men de har et uinntagelig krigsskip.
- Du finner en vei inn. - Nei.
Jeg kan klare det.
Vi kan ikke foreta oss noe mot daxamittene.
President Marsdins ordre.
- Et angrep kan føre til krig. - De angrep oss.
Presidenten varsles.
Vi skal bare holde Supergirl trygg.
Emily.
- Alex, ikke sant? - Ja.
Jeg ville komme og treffe deg og snakke med deg om...
- Den middagen... - Hvorfor kom du ikke?
Jeg burde ha gjort det.
Det var så mange triste minner.
Og hva med Maggie?
Var ikke det du sa til henne vondt?
Hun ba om det selv.
Hun ga deg fem år av livet, og du forlot henne.
Forlot henne?
Fortalte hun deg det? Hun var utro mot meg.
Beklager, det visste jeg ikke.
Jeg burde ikke ha sagt noe.
Men sannheten er at jeg bare vil glemme alt sammen.
Beklager. Jeg skal gå.
Jeg har tenkt på en løsning for oss.
Det er bare én ting å gjøre.
- Prate med moren din. - Flykte.
Hva sa du?
Det fins en planet jeg har hørt om.
Den har vann og en gul sol, alt vi trenger for å leve.
Foreldrene mine finner oss ikke. Der kan vi være trygge.
Jeg tenker på det, for jeg leser "Romeo and Julie".
Jeg har hørt om stykket.
Det er episode på slutten-
- der de skal rømme sammen og leve lykkelig for evig.
Jeg klarer ikke å la være å tenke på oss.
Jo, men Julie og Romeo dør begge på slutten.
- Det forventet jeg ikke. - Og nei.
Vi skal ikke til en hemmelig planet. Supergirl rømmer ikke.
Det er noe av det irriterende ved deg.
- Takk. - Bare hyggelig.
Du kjenner ikke foreldrene mine.
De vil se deg død.
- Og de får det de vil ha. - Så vi må prate med moren din.
- J'onn ba oss la være. - Nei.
Han sa at vi ikke kan angripe dem. Vi kan prate med dem.
Hun kan innse at hun ønsker deg all lykke, -
- og da forstår hun at Jorden er det beste for dere.
Moren din kan forandre seg.
- Folk forandrer seg ikke egentlig. - Jo da. Du gjorde det.
Du har blitt en utrolig og uegoistisk fyr.
- Gi henne en sjanse. - Syns du at jeg er utrolig?
Jeg sa det for at du skulle lytte.
Ja...
Greit. Da kontakter jeg romskipet.
Vi får prøve.
Krypton på Jorden?
Jeg trodde at forrige møtested var skammelig.
Dette stedet er hellig for meg.
Det er det eneste stedet det er verdt å ta imot deg.
Kryptonere er ikke gode til å ta imot gjester.
Vi vet at det var deg En dusørjeger avslørte deg.
Jeg vet at du er glad i meg.
Du vil mitt beste.
Ser du ikke at livet på Jorden og Kara gjør meg lykkelig?
Trekk tilbake dusøren.
Da kan vi to ha et forhold.
Jeg er moren din. Du dikterer ikke vilkårene for forholdet vårt.
Sønnen sin har funnet et hjem, venner, et liv. Han er lykkelig.
Ikke ta det fra ham.
Jeg vet at våre verdener har hatt sine konflikter.
Desto større grunn til at vi bør kjempe for fred.
Da Mon-El landet her, forsto vi ikke hverandre.
Men vi fant et bånd av godhet i hjertet.
Det kommer fra et sted. Du har godhet i hjertet.
Bare prøv å forstå at det er riktig av deg å la ham bli.
Hva slags bånd du enn tror at du har med ham, -
-er denne flørten en løgn.
- Går det bra? - Jeg føler meg ikke...
Jeg burde ha tatt meg av det selv.
Hvor fant du kryptonitt?
Liket av din planet ligger strødd på vår.
Nei!
Jeg krysset stjernehavet for ham.
Jeg lar ikke deg stå i veien. Familien venter på deg.
Nei, vent! Jeg blir med dere.
Mon-El. Nei, det kan du ikke.
Jeg blir prins av Daxam.
Alt sammen, bare ikke gjør henne vondt.
Har jeg ditt æresord? Ingen triks, ingen motstand?
Du har mitt æresord.
Jeg er lei for det. Jeg er nødt.
- Så lenge du er trygg. - Ikke dra.
Det er i orden.
Du aner ikke hvor glad jeg er for å se deg.
Kan ikke du gjøre deg klar, Mon-El?
Trekk tilbake dusøren nå.
Nå er det gjort.
Det var deg. Du utlovet dusøren.
Jeg gjorde det jeg måtte for å få tilbake sønnen min.
Hei. Hva er det som haster sånn?
- Jeg traff Emily. - Hvorfor det?
Jeg ville snakke med henne.
- Jeg ville forsvare deg. - Det er ikke noe du skal fikse.
Du skulle vel aldri fortelle at du var utro?
Det er lenge siden. Jeg gjorde noe grusomt.
Jeg har elendig samvittighet.
Skal jeg føle meg verre, nå?
Dette handler ikke om at du var utro.
Alle har gjort dumme ting.
Dette handler om at du ikke stoler nok på meg til å si sannheten.
Jeg ville gjøre det.
Jeg har tenkt mye på dette.
Det er et mønster der du holder ting for deg selv.
Du skjulte sannheten om Emily og framstilte henne som den fæle.
Og du fortalte ikke hva som skjedde-
- hos foreldrene dine og hvor ille de reagerte.
Du prater ikke om deg.
Jeg tror at da foreldrene dine ikke godtok den du var, -
- sluttet du å stole på de menneskene som står deg nær.
Og det forstår jeg.
Men, Maggie, du trenger ikke å vokte noe for meg.
Jeg skal ikke dømme deg for fortiden.
Jeg er her for å hjelpe deg.
Syns du ikke at jeg er et dårlig menneske?
Nei. Jeg vil si at du er perfekt, -
- men det er fint å se at du også har problemer.
Takk.
Beklager.
Det er Kara. Jeg må ta den.
Hei... Hva har skjedd?
Ta det rolig. Går det bra? Ok. Jeg er på vei.
Noe har hendt med Mon-El.
Jeg må dra bort til DEO. Vi snakkes senere.
Jeg beklager.
Hvor er hun?
- Hva gjorde hun? - Kryptonitt.
Du må under solen...
Rhea ville drepe meg, men Mon-El ofret seg.
- Vi må redde ham. - Det får du ikke.
Jeg klarer meg.
Vi har ordre om ikke å gripe inn.
Dette handler om Mon-El.
Jeg kan ikke nekte presidentens ordrer.
Det er lett å la seg rive med av følelsene.
Det er ikke jeg som bestemmer.
Dette er altfor farlig.
Jeg må redde ham. Jeg vet at du forstår.
Når romskipet drar, er han borte.
Han tok et valg. Han er sammen med folket sitt.
Mon-El valgte ikke dette.
Venter vi på presidenten, -
- kan han være lysår unna. Vi må dra nå.
Det var jeg som overbeviste ham-
- om å prøve å snakke moren sin til fornuft.
Vær så snill. Jeg kan ikke miste ham, J'onn.
Jeg vil at du skal vite at Kara Zor-El er trygg nå.
Med tiden vil du innse at å komme hjem var det rette.
Jeg vet at det var rett.
For moren min ville ha drept den jeg elsker.
Ditt liv vil alltid være Rheas ansvar.
Men du hører hjemme hos folket ditt. Det betyr så mye for dem.
I så fall må visse ting forandre seg.
Én dag blir jeg konge, og jeg vil være en annen slags konge.
Hvorfor ikke begynne nå?
Hvorfor ikke bygge opp et bedre kongerike?
Hvorfor ikke gi alle rettferdighet?
Vi fjerner all rang og lar alle stemmer være like.
Dette er absurd.
Hvorfor det? Nå kan vi starte på nytt.
Hvorfor skal vi skape det samme ødelagte systemet?
Det er det folket trenger.
Tror du at vi overlevde ved å slippe alle til?
Kongehuset sto i tusen år fordi folk trenger vårt lederskap.
Huset vårt ville ha falt. Så bygg det opp igjen med meg.
Nå holder det.
Det tar fire år å nå Daxam.
Hvis du bruker tiden i en celle, vil villfarelsene dine bli kurert.
Far!
Motoren er klare om fem minutter.
Takk.
Endelig kan vi komme oss vekk fra Jordens gift.
Du husker kanskje at du brukte varmesyn på denne.
Men litt kjærlighet og omtanke har vi fått den til å virke igjen.
Trenger vi ikke to portaler?
Nei. Den andre er som et fyrtårn.
Så hvis du har koordinatene, trenger man bare én portal?
Ja. Én portal og en feilfri beregning av posisjonen-
- i verdensrommet i forhold til vår rotasjon.
- Og den er på 1600 km/t. - Og hvis den er gal?
Da havner du i universets vakuum.
La oss håpe den ikke er gal.
For å finne Mon-El, må vi distrahere dronningen.
Satellittene har oppdaget en ionemotor.
Daxamittene er visst på vei.
- Og kryptonitten? - Jeg har en idé.
Navigasjonen er programmert til Daxam.
Kjør oss dit.
Du vet bare ikke når du skal gi deg.
Takk, det samme.
Andre runde.
- Winn? - Så bra jeg ikke er i rommet.
Du er i verdensrommet.
Ja, jeg mener å sveve rundt der. Jeg er her for å redde deg.
- En litt kort storm trooper. - Du har sett "Star Wars".
Kryptonitten...
Den har ikke mye effekt på meg.
Sesam, sesam, åpne deg.
Vi stikker før alarmen går.
Jeg har hacket sikkerhetssystemet.
Hei, ser dere dette?
Ja. Når kan du vise tronerommet?
Her.
Er portalen programmert til romskipet?
Ja, men... Kara!
Drep ham!
Er det deg nå?
Er det svar nok?
Rhea!
Moren min kommer til å drepe henne.
- Vi vil bare samle familien! - Vi også.
Du snakker mye om forandring, men du har ikke forandret deg.
Du tar det du vil, men tenker ikke på vår verden!
Kara!
Nå holder det!
Han har tatt sitt valg.
Dette er familien din nå.
- Du fulgte etter meg. - Alltid.
Krypton har tatt fra meg alt, og nå tar du sønnen min.
Jeg er glad for at dere lever.
Men dette er siste gang vi ses.
- Jeg håper at dere forstår en dag. - Vi er klare nå, Alex.
Så fint å se deg.
- Hvordan gikk det? - Bra.
- Takk for at du overtalte meg. - Snakket dere om meg?
Ja. Hun sa at jeg er heldig som har deg.
Hun har rett.
La oss gå.
Foretok du deg noe med daxamittenes romskip?
Hvordan fant du ut det?
Jeg har mine kilder. Og du hadde dine ordrer.
- Jeg er skuffet. - Jeg skjønner.
Men et romvesen som var under vår beskyttelse, -
-ble tatt med mot sin vilje.
- Hva om det hadde gått galt? - Min jobb er å unngå det.
Jeg godtar konsekvensene.
Jeg skal gi deg beskjed når jeg har bestemt hva konsekvensene blir.
Er skipet ute av Jordens bane?
- Ja. - Det er alt for nå.
Jeg vil ha alle disse. Hva er det?
Ingenting. Jeg bare...
Jeg trodde ikke at jeg kom til å se deg igjen.
Ikke jeg heller.
Men jeg kunne jo ikke la det skje.
Selvsagt.
Beklager at jeg presset deg til å snakke med moren din.
Jeg burde ha hørt på deg.
- Jeg tok feil. - Nei.
Du tror på at folk kan forandre seg.
Faren min forandret seg.
Han innså at jeg var lykkelig her.
Han så hva jeg ville ha og lot meg få bli her.
Det var rett å ha håp.
Vi har alle gått av å være litt mer som deg.
- Mer optimistiske og modige. - Du var modig.
Jeg gjorde det du ville ha gjort. Og det var skremmende.
Du gjør det hver dag. Jeg fatter deg bare ikke.
Du får det til å se så lett ut å gjøre det rette.
Men det er vanskelig.
Du ofrer mye for alle andre.
Jeg vet at jeg låter som om jeg har hakk i plata her, -
-men jeg beundrer deg.
Jeg kommer aldri noensinne til å glemme at du ofret deg for meg.
- Vi reddet hverandre i dag. - Ja.
Som Romeo og Julie.
Du må virkelig lese den ferdig. Kan du gjøre det?
- Hvordan slutter den? - Du må lese den ferdig.
Han er borte på ordentlig, hva?
Han tok et valg, Rhea.
På Daxam verdsetter vi lykken.
Han ville aldri ha blitt lykkelig sammen med oss.
Vi to var alltid på bølgelengde.
Da vi leste ekteskapsløftene, -
-lovte vi å stå ved den andres side.
Vi så på de vi var glade i-
- og ga en forpliktelse til ekteskapet vårt.
Men enda viktigere, til familien vår.
Det ødela du i dag.
Jeg står fremdeles ved din side.
- Vi kan gå videre. - Nei.
Det gjør vi ikke.
Du svek meg, min elskede.
Jeg er ikke ferdig med denne verden.
Tekst: Morten Gottschalk www.sdimedia.com