När jag var barn var min planet Krypton döende.
Jag sändes till jorden för att skydda min kusin.
Men min kapsel slogs ur kurs och när jag väl kom hit-
-hade min kusin redan växt upp och blivit Stålmannen.
Jag dolde vem jag var tills en dag-
-då en olycka tvingade mig att avslöja mig för världen.
För de flesta är jag reporter på CatCo Worldwide Media-
-men i hemlighet jobbar jag med min syster på DEO-
-för att skydda min stad från utomjordingar och andra som vill ont.
Jag är Supergirl.
I tidigare avsnitt:
Jag bryr mig om dig.
-Men du känner inte så. -Jag bryr mig.
Men inte på samma sätt. Det är helt okej.
Mitt folk vet var jag är. De är på väg.
-Bubbelvatten med is. -Tack.
-Du, Mon-El. -Ja?
Jag vet att det har varit lite konstigt mellan oss-
-sen vi pratade häromkvällen.
Ja. Jag har faktiskt pratat med några stammisar här-
-och tydligen ska jordmän bara uttrycka sina känslor-
-om sport och ibland om monstertruckar, så...
Nej, det var fint att du var ärlig.
Det är nåt som kvinnor uppskattar.
Men grejen är att du hade rätt.
Jag tror inte att vi passar ihop.
Ja, visst, jag är bara glad att vi har samma syn på saken.
Jag har precis påbörjat min journalistkarriär.
När jag inte är Supergirl måste jag verkligen fokusera på den.
Och om jag ändå fick tid att dejta nån, skulle det inte vara nån...
Nån som är...
-En intergalaktisk bartender? -Ja. Nej.
Nej, det handlar inte om ditt jobb. Det handlar om dig som person.
-Jag går dit bort nu. -Okej.
Det där såg allvarligt ut.
-Han är kär i mig. -Vad chockad jag blir.
Var det så uppenbart?
Jag är inte kär i honom, så jag behövde säga det.
Men jag klantade till det rejält.
-Det var säkert inte så farligt. -Jo, det var det verkligen.
Men över till viktigare saker - min jordfödelsedag!
-Ja... -13 år sen jag kraschade på jorden.
Jag vet att vi bara brukar äta cupcakes-
-men i år tänkte jag att vi kunde slå på stort.
Jag vill testa linedance, så jag har bokat platser på ett ställe.
Om vi kommer innan sju får man en introduktionskurs.
Jag borde ringa och fråga om vi kan hyra cowboystövlar.
På tal om din jordfödelsedag... Jag vet att vi firar varje år.
Men nu har Maggie överraskat mig-
-med biljetter till Barenaked Ladies i kväll.
Hon vet att jag har gillat dem sen college.
Det blir vår första konsert ihop, så jag tänkte... Kanske...
Skulle vi kunna fira en annan kväll?
Herregud! Du kommer inte att tro dina öron.
En av mina kollegor sköter säkerheten i kväll-
-och lyckades fixa VIP-biljetter åt oss! Boom!
Herregud! Det är ju fantastiskt. Det är...toppen.
Är allt bra?
Det låter som om ni kommer att ha jättekul i kväll.
-Är du säker? -Ja. Gå ut och ha kul.
Okej. Okej. Hej då.
Hur är det, Kara? Vill du ha nåt att dricka?
Ge mig nåt starkt.
Vet du vad? Jag tar det som han dricker.
Han har bara druckit bubbelvatten den senaste veckan.
Jaså?
Då håller jag mig till bubbelvatten.
Jag vet att du är där.
Jag såg dig i går också.
Tanten vid busshållplatsen.
Och du var pojken i parken i morse.
Ja.
Varför är du här? Ångrar du att du släppte ut mig?
-Nej. -Men du litar inte på mig.
Jo, men det är som du själv sa.
Ditt folk vet var du är. De vita marsianerna är på väg.
Som DEO-agent är det min plikt att skydda jorden.
Om de dyker upp måste jag vara beredd.
Som sagt, så är de på väg, men de är inte här än.
Så du kan sluta...
M'orzz.
Stör jag?
Jag visste inte om du skulle vara här i kväll.
-Varför inte? -Jag tänkte att du var borta...
...och hjälpte Guardian, eller nåt.
-Jag är bara orolig för dig. -Det behöver du inte vara.
Du blev nerslagen för nån vecka sen. Du kunde ha dött.
James ser det som sitt kall, men du förstår väl hur galet det är?
Jag kanske också har ett kall.
-Hittat nåt, agent Schott? -Ingenting ännu.
Han är svår att spåra.
Men vi övervakar alla riskzoner, så när han attackerar är vi redo.
Då förvarnar vi specialstyrkorna.
Du borde stanna här på DEO, J'onn. För säkerhets skull.
Den är inte ute efter J'onn. Den är ute efter mig.
De vill att jag ska sona för mina krigsförbrytelser.
De talar om det för mig. Psykiskt.
Då måste du stanna här. Om du går ut är du sårbar.
-Jag utgör en risk för er alla. -Det är vårt jobb.
-Vi skyddar andra. -Jag behöver ingens beskydd.
Du begår ett misstag, M'gann.
-Sätt inte ditt eget liv på spel. -Det här är min strid, J'onn.
Det här är din sista.
Armek.
Kalla mig inte det.
-Föredrar du människospråket, hustru? -Jag är inte bunden till dig längre.
Det har varit kallt i boet de senaste 300 åren utan dig.
Det var alltid kallt där.
Du uppträder som grön. Hur kan du leva med det?
Jag trodde att du var död, och det skänkte en viss tröst.
Din avskedsgåva.
Nej, du dödade mig inte. Men du kom närmare än nån annan.
Jag ska ta hem dig till Mars, k'onahr.
Ditt förräderi är välkänt.
Rådet vill hellre se dig död än J'onn J'onzz.
Och jag ska behaga H'ronmeer, dödsguden-
-genom att vattna T'ozz uttorkade fält med ditt blod.
-Jag åker aldrig tillbaka. -Du borde se det.
Nu när ohyran är utrotad är Mars ett paradis.
Som det var meningen att det skulle vara.
De gröna har tystats, de som trodde sig stå över oss.
-Nu är vi en enda ren kupa. -Vilka tänker ni döda härnäst?
Vilken annan art förtjänar att förintas-
-för att ni bestämmer att ni står över den?
Vilken vi än väljer.
-Jag är inte rädd för dig. -Kanske inte.
Men det är uppenbart att J'onn J'onzz och kryptoniern är dina vänner.
Det här rör inte dem.
Om du nånsin har brytt dig om mig låter du dem vara.
Jag ska göra det här så enkelt som möjligt.
Du har två timmar på dig att överlämna dig.
Om du gör det, kanske jag låter dem leva.
Om inte, så är jag glad-
-att du skaffade vänner här på jorden, M'gann.
Det ska bli ett stort nöje att se dem brinna.
Vart är du på väg?
-Jag flyr. -De kommer att hitta dig igen.
Ni är i fara på grund av mig. Jag måste fly. För allas skull.
M'gann. Jag har ägnat många livstider åt att fly.
Övertygad om att jag var ensam på jorden, utan familj och vänner.
Jag vägrade att se det som fanns rakt framför mig.
Folk som var beredda att ta en risk.
-Det tog många år att känna tillit... -Efter det mitt folk gjorde mot dig.
Du är inte som ditt folk. Okej?
Du är omtänksam och generös-
-och emaptisk. Du är annorlunda. Det vet jag nu.
Därför kan jag inte stanna här-
-och låta de här monstren skada dig och dina vänner.
De är inte bara mina vänner. De är dina också.
De vill skydda dig.
Snälla. Fly inte.
Lita på oss.
Senast jag såg dem var nog i college. Du, då?
Va? Jag minns inte.
Du verkar inte vara så taggad.
Jo, det är jag. Jag lovar.
Jag har sett dig besegra en ond utomjording.
Jag vet hur en taggad Alex Danvers ser ut, och det är inte så här.
Det här... Det är perfekt, alltihop.
Men... Kara...
Jag tror att jag sårade henne. Jag är ledsen.
Var inte ledsen. Jag ville att du skulle ha kul.
-Men nu är det nåt fel. -Nej. Jag är bara lite tankspridd.
Nu glömmer jag bort det för resten av kvällen. Jag lovar.
Det är slut med att du ska trycka tillbaka dina känslor.
Gå och prata med din syster nu.
-Menar du det? -Ja. Vi möts där.
Du är bäst.
-Ska inte du vara på konserten? -Jag ville kolla läget här först.
Jag tror inte att vi har hittat nåt än.
Nej, jag ville kolla läget med dig.
Förlåt att jag ställde in. Du hade ju gjort en massa planer.
Jag gjorde dem i morse. Det är ingen fara.
-I morse? Det var i sista minuten. -Jag vet. Jag blev överexalterad.
Men det gör inget. Vi kan fira en annan kväll.
-Är du inte arg, då? -Nej, jag är inte arg.
För det kändes så, och så fick jag dåligt samvete för att jag hade kul.
Alex. Jag betedde mig omoget.
Du ska ha kul med din flickvän. Det är ingen stor grej.
-Lovar du? -Absolut.
-Har du fått reda på nåt? -Inga marsianer i sikte.
Vi håller på att fixa med ny spårningsteknik.
M'gann. Du är här.
Jag vill hjälpa på alla sätt jag kan. Jag hatar dem mer än ni.
Det var modigt av dig. Vi ska göra allt för att skydda dig.
Ge M'gann all information vi har, agent Schott.
Ja, kom hit.
Hör ni...
Jag tänkte på det du sa, J'onn... Herregud!
Om hon är här och hon... Ånej!
Ni gröna lär er visst aldrig.
Reservgenerator aktiverad.
Han är borta!
Isoleringsläge aktiverat.
-Varför låser du in oss? -Vi måste fånga den här inne.
Vi vet inte vart den tog vägen.
-Eller inte. Den kan vara kvar här. -Den kan vara vem som helst av oss.
Nu är alla samlade.
Hur vet vi vilka som är sig själva?
Enkelt. Vi ställer personliga frågor.
Saker som bara vi vet svaret på.
-Vilket doftljus hatar jag? -Teak och tobak!
Nej. Han kan läsa era tankar.
Han vet allt som gör er till de ni är.
-Vad tittar du på? -Vadå?
Hon tittade konstigt på mig.
-Lägg undan vapnen! -Ja, gör det.
-Jag tittade inte på dig. -Jo. Hon är den vita marsianen.
Nu är det bäst att du lägger undan den.
Det kan vara hon. Eller vem som helst.
-Sluta sikta på oss. -Backa undan, då!
Sluta! Vi ska inte få panik nu.
Du kan ju läsa tankar, J'onn. Kan du lista ut vem som är vem?
Nej. Det går inte.
-Det finns nån sorts störning. -Vad behändigt.
Jag borde överlämna mig. Då kanske han släpper er.
-Bra idé. Uppdraget slutfört. -Absolut inte.
-Så gör vi inte här. -Det är mitt fel.
Jag låste in oss här.
Ni förstår inte. Det är inte vilket vit marsian som helst.
Armek var min partner.
-Som i din make? -Det är annorlunda för oss.
Det var arrangerat, inte självvalt. Men vi var bundna till varandra.
Ni ska veta att han är den värste av min sort.
Nu känns det mycket bättre.
-Det spelar ingen roll. -Nej, vi ska besegra honom.
Först och främst samlar jag in allas vapen.
-Är du galen? -Ta hans pistol!
-Jag har fått nog! -Nu räcker det!
Det finns ett sätt att avgöra vem som är vit marsian.
En gång i tiden gömde vi oss på Mars.
Vi försökte bygga upp en motståndsrörelse mot de vita.
Vi verkade i ett nätverk av grottor, men de infiltrerade oss.
De skickade in spioner som orsakade stora skador.
Alla som kom in i grottan...
-...fick sätta handen mot elden. -Vad gör elden?
Det här.
Det där är inte alls obehagligt.
Vasquez börjar. Hon var så ivrig att förneka att hon var marsian.
För att jag inte är det, idiot.
Nu är det hans tur.
Hur är det, J'onn?
-J'onn. -Han tänker inte göra det.
-Din tur, Winn. -Allvarligt? Jag är ju bara jag.
-Alla måste göra det. -Okej. Jösses.
Ni avslöjade mig.
Jag är glad att du inte överlämnade dig, min älskade.
Då hade jag ju missat allt det roliga.
Hur kunde jag inte märka att det var Winn?
Ingen märkte.
Nej, tack. Jag är beväpnad.
-Är det bra? -Ja.
Rörelsesensorerna är avstängda. Cellerna är låsta, som tur är.
Han hade tillgång till hela systemet.
-Vad händer? -Det är reaktorn.
Den som försörjer byggnaden med ström. Den är överbelastad.
-Vad innebär det? -Att han har saboterat den.
Hela byggnaden kommer att explodera och dra med sig tio kvarter.
Varför skulle han göra så? Då dör ju han också.
Det gör inte Armek nåt. Han skulle gärna offra sitt liv för uppdraget.
-Kan vi stänga av den manuellt? -Nej.
Han har tagit över Winns intelligens och kodat om allting.
-Vi är utlåsta ur systemet. -Vi behöver riktige Winn.
Hur vet vi att han är här inne?
För att Armek ska kunna ta Winns form...
-...måste han vara i närheten. -Han är inne på DEO.
Kan inte Supergirl hitta honom med sin röntgensyn?
Nån har klätt väggarna med bly.
Vi måste söka igenom byggnaden.
Hur lång tid har vi på oss?
Enligt beräkningarna, cirka en kvart.
Vasquez och Demos. Ni tar med er två team till den norra sidan.
Supergirl och Alex tar källaren. Nu sätter vi igång.
-Va? -Titta runt hörnet.
Det är grönt.
Vi kommunicerar visst inte så bra längre.
Jag blev arg förut.
Jag visste det. Förlåt. Jag borde inte ha ställt in.
-Jag blev sårad. -Jag vet.
Det var orättvist.
Jag vill inte ha dåligt samvete för att jag vill umgås med Maggie.
Det är bara...
Under hela min tid på jorden har jag aldrig vetat hur livet är-
-utan att du finns där hela tiden.
Jag kände att det höll på att förändras och...det var läskigt.
När min föräldrar satte mig i kapseln på Krypton...
...förstod jag nog inte vad som höll på att hända.
Jag visste inte att jag tog farväl av dem för alltid.
Jag har blivit övergiven förut och ville inte bli det igen.
Jag kommer aldrig att överge dig.
-Vad var det? -Vi tar reda på det.
Vi kommer inte att hitta honom i tid.
-Jag borde ha löst det här själv. -Aldrig.
-Du ser det som din plikt. -Inte bara det, M'gann.
Det är mer än så.
Du har blivit viktig för mig på ett sätt som ingen har varit sen...
Jag har haft...
...ett stort hål i hjärtat så länge.
Jag trodde aldrig att nån skulle kunna fylla det.
När jag insåg vad du var-
-trodde jag aldrig att den personen skulle vara...
...du.
Men jag hade fel.
Din själ är vacker och modig.
Nu när jag har insett det...
...kan jag inte leva utan dig.
Du lärde mig att vara modig.
Jag ska skydda dig. För alltid.
J'onn! Var försiktig.
-Winn! -Vad är det där?
Herregud.
Supergirl! Vi hade fel. Det finns två vita marsianer här inne.
-Va? -Det är Alex!
Den andra har tagit Alex form!
Alex?
Ni är så korkade.
-Vad är det? För rädd för att slåss? -Aldrig.
Kritiskt läge om fem minuter.
-Snyggt skott, syrran. -Du är inte min syster.
Värmesyn kanske inte är så bra i närheten av en instabil kärnreaktor.
Då får vi väl göra på det gamla vanliga viset.
-Kom igen, Winn! -Varför?
Var jag... Var jag uppe i taket?
Marsian! Den vita marsianen är här. -Ja!
-Byggnaden sprängs snart. -Vi måste härifrån!
-Nej, nej, nej. -Nej? Varför nej?
De har omprogrammerat reaktorn i källaren och du måste stänga av den.
Nej. Jag kan inte göra det härifrån. Jag måste in i reaktorrummet...
Då går vi dit.
Gå ni. Hon är fortfarande lite borta. Jag stannar hos henne.
-Går det bra? -Ja, jag kan gå själv.
Hur är det?
Jag är faktiskt glad att de hittade din syster.
Det är urtråkigt att låtsas bry sig om dina fjantiga känslor.
-Om du har skadat henne... -Vad ska du göra då?
Gnälla på mig?
Vi är nästan framme.
-Hur snabbt kan du stänga av den? -Fyra minuter.
-Inom fyra minuter? -Bra svar.
Bara jag är fokuserad borde det vara enkelt. Gud!
Det finns monster.
J'onn!
Spring, spring!
Skynda dig, Winn!
Jag har inte dödat en grön på flera hundra år. Det blir ett nöje.
Du borde aldrig ha kommit hit.
Okej. Den som programmerade den här är ett geni.
-Kritiskt läge om tre minuter. -Jag måste leda om den.
Sånt här hände aldrig på CatCo.
-Det här är för alla gröna du dödat. -Du ser ut som ett monster.
Det är vi som är monstren, Armek.
Det här skinnet är vackert.
Kritiskt läge om två minuter.
Se dig inte om.
Nu borde det funka...
Kärnan stabiliserad.
Det var nära ögat.
Nära? Vi hade ju tolv sekunder till godo.
-Är du oskadd? -Ja. Tack.
Har jag sagt hur mycket jag älskar min nya pistol?
Isoleringsläge avaktiverat.
Hur kan det fortfarande vara kväll? Det känns som om det gått en vecka.
En vecka... Barenaked Ladies. Jag måste ringa Maggie!
Hallå där. Bra jobbat med omprogrammeringen där nere.
Tackar. Bra jobbat med om-marsianiseringen.
Jag ska åka och höra om James behöver hjälp i kväll.
-Om du inte har nåt emot det? -Nej. Men...var försiktig.
Alltid.
-Tack för att du räddade mig. -Det är jag som ska tacka dig.
Jag har varit ensam så länge.
Jag hade en mor.
Hon var inte varm, vi är inte såna. Men hon brydde sig om mig.
Det vet jag.
Jag hade glömt den känslan fram till nu. Hur det känns att ha en familj.
Därför är det här så svårt.
-Jag ska åka tillbaka till Mars. -Varför?
Det måste finnas andra som tycker som jag.
Vita marsianer som har viljan och förmågan att förändras-
-som inte vill definieras av vår arts hat-
-och som bara behöver en liten knuff för att resa sig upp och kämpa.
De kan döda dig så fort du landar.
Kanske det. Men om jag inte försöker-
-så kommer de aldrig att sluta jaga mig. Det vet du.
Du har visat mig vad det innebär att kämpa för nåt.
Det är precis det jag tänker göra.
Snälla, säg att du förstår.
Grattis på jordfödelsedagen. Titta, det är ett K.
Blås ut det nu. Försiktigt!
-Tack. -Varsågod.
Är Maggie arg över konserten?
Som tur är har jag en flickvän som förstår-
-att livsfarliga utomjordingar på min arbetsplats har företräde.
Jag är lättad över att alla mår bra.
Och den där andra vita marsianen...
För det första: oj, vad bra den var på att imitera dig.
För det andra: du kom precis i tid.
På tal om den vita marsianen...
När den var jag, pratade ni om nåt särskilt då?
Jag har minnen som nästan känns som en dröm.
Vi pratade, men jag är inte säker på om det hände på riktigt.
-Kommer du ihåg det? -Ja.
-Så jag inbillade mig inte? -Nej.
Om bandet är tillräckligt starkt går nog telepatin åt båda håll.
Ja, det är väl så.
Kara. Jag tänker aldrig försvinna. Jag lovar.
Jag är med Maggie, men det betyder inte att jag inte är med dig.
Jag gjorde väl så där stora planer för att det skulle bli speciellt.
Det kändes som om du gled ifrån mig.
Det kommer jag aldrig att göra.
Var det verkligen bara därför du gjorde så storslagna planer?
Ibland, när en del av livet känns väldigt förvirrande-
-lägger vi extra mycket uppmärksamhet på nån annan del.
Du såg lite överväldigad ut när du pratade med Mon-El.
Du kanske fokuserade extra mycket på mig-
-för att slippa tänka på hur du verkligen känner för honom.
Jag sa till honom hur jag kände.
Tror du verkligen på det?
Han är komplicerad.
Det handlar inte bara om honom. Det handlar om mig också.
Varje gång jag tar en risk blir det fel.
Jag vill inte att det ska hända igen. Det är för osäkert.
Jag har tagit en ganska stor risk på kärleksområdet nyligen.
Och jag måste erkänna att det lönar sig.
Han kanske är värd ett försök.
Armeks skepp kretsar lågt.
Jag kan stråla mig dit härifrån.
Kan du meddela baren?
Jag säger till dem att du har åkt.
-Det du sa... -Jag borde inte ha sagt nåt.
Det var olämpligt.
Jag känner samma sak.
Jag har gjort det ett tag, men jag visste inte vad det var.
Det här var en oerhört jobbig kväll-
-och nu kastar jag mig in i nåt som jag inte lär överleva.
Men nu när jag står här med dig...
...känns det som om det kan ordna sig.
Du har förändrat mig för alltid.
Farväl, J'onn.
Farväl, miss Martian.
-Kara. -Mike.
-Eve. -Hej.
Vad lustigt att du är här, Mike.
Jag hade tänkt ringa dig senare.
-Är ni på väg nånstans? -Lunch.
-Tillsammans? -Ja.
Vad roligt. Det är ju toppen.
Typiskt! Jag glömde mobilen på skrivbordet.
Jag kommer strax.
Jag hörde vad som hände på DEO. Är allt bra?
Jag har aldrig sett nåt liknande, men alla mår bra.
Bra. Bra. Okej.
Är det liksom en dejt?
Ja, du ville ju inte ha mig, så det är väl dags att gå vidare.
Det gick snabbt.
Ja, det gjorde det väl.
Jag ska swipe:a höger tills jag hittar den rätta.
Som sig bör.
Ville du prata om nåt, eller...?
Nej, det är lugnt. Ha det så kul på dejten.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com