När jag var barn var min planet Krypton döende.
Jag sändes till jorden för att skydda min kusin.
Men min kapsel slogs ur kurs, och när jag kom hit-
- hade min kusin redan växt upp och blivit Stålmannen.
Jag dolde vem jag var, tills en olycka tvingade mig att avslöja mig.
För de flesta är jag reporter på CatCo Worldwide Media.
Men i hemlighet jobbar jag med min syster för DEO-
- för att skydda min stad från utomjordingar och andra som vill ont.
Jag är Supergirl.
I tidigare avsnitt:
- Tänker du bli knäpp? - Antagligen.
Jag stänger ner din klubb!
- Han utmålas som hjälte. - Vi borde inte lita honom så snabbt.
- Vad är det för fel på oss? - Vi är hjältar.
Jag tränar dig så att du kan hjälpa människor en dag, om du skulle vilja.
- Jag vill inte rädda världen. - Du är otroligt egoistisk.
Ser ni henne?
Ja! Ja!
Hade inte du kompisar?
Slutstation.
- Han kommer mot dig! - Vad ska jag göra? Oj, där är han.
Ja! Jag fixade det! Det var jag...!
Nej, nej!
Är du oskadd, Winn?
- Juveltjuvar? - Haffade. Jag haffade dem.
Men Guardian dök upp och spelade tuff. Han går mig på nerverna.
- Han hjälpte ju till. - Ja, knappt.
Det var jag som duckade för missiler.
Det enda han gjorde var att sätta bojor på handleder.
Okej. Vad är det? Du är inte sur på Guardian.
- Vem har sagt att jag är sur? - Rynkan.
Rynkan. Jag ska botoxbehandla den.
Om nån kommer på hur man sticker en nål genom min hud, alltså.
Jag vet inte. Jag känner mig bara lite konstig.
Juveltjuvar? Och bankrånet förra veckan? Det är för enkelt.
Det känns mer som om jag skyddar smycken och pengar än människor.
Du var en hjälte i kväll. Åk hem och fira.
Vill du komma över? Vi kan se "The Night Of".
Jag... kan inte. Jag har planer.
- Men jag kan ställa in dem. - Nej. Umgås med din flickvän.
- Jag har typ en flickvän. - Stick.
Du har på dig min t-shirt. Det är fantastiskt.
Du är hemma hos mig, det är morgon och du har sovit över här-
- och nu har du på dig min tröja och gör kaffe.
Det känns ofattbart och jag pratar bara i klyschor.
Det kallas lycka. Vänj dig, Danvers.
Jag håller nog på att vänja mig.
- Vi är sena till jobbet. - Jag struntar i jobbet.
Kan vi inte bara säga upp oss och stanna hemma för evigt?
Kanske inte för evigt, men vi kanske kan nöja oss med en morgon?
Vi kan sjukanmäla oss. Jag menar... Jag har ju dammlunga.
- Jag har världens story. - Jag har fem minuter för mig själv.
Det är en insiderstory om juvelkuppen som Supergirl stoppade i går.
Jag hörde att Guardian var rätt avgörande där.
Jag skrev faktiskt en artikel om det.
Guardian? Visst, han fick Supergirls rester-
- men tjuvarna sköt missiler på Supergirl.
Hur kan du fortfarande stå på Guardians sida?
Varför inte? Han är ju jätteduktig.
Har jag fel om att det var Guardian som tog fast tjuvarna?
Bland sakerna jag bryr mig om finns det kaffe och wienerbröd.
De himmelska substanserna som gör att jag orkar med tillvaron.
- Lämna mig i fred, sa jag. - Ja, mitt skrivbord är här borta.
- Vem är du? - Jag behöver er hjälp.
Min dotter Izzy försvann för tre dagar sen.
Vi hade bråkat. Hon sa att jag aldrig litar på hennes omdöme-
- sen smällde hon igen dörren och kom inte tillbaka.
Jag har satt upp såna här överallt.
Jag har ringt kompisar, hennes pappa. Ingen vet nåt.
Polisen säger bara att hon har rymt och att de inte kan göra nåt.
Har hon rymt hemifrån förut?
Jag fyllde år i går. Hon ringer alltid. Jag vet att nåt har hänt.
Vi går ut med det här, ms Williams. Vi ska hitta er dotter.
Tack så mycket.
Tack.
"Vi ska hitta er dotter." Varför sa du så?
För att vi ska hjälpa henne.
Vi ska väl hjälpa henne?
Förrymda tonåringar är inte nyheter. Vi har viktigare saker att skriva om.
Vad kan vara viktigare än en mamma som vill hitta sin dotter?
Kaffe, wienerbröd och fem minuters lugn som du stal från mig.
Ursäkta?
Hej. Mineralvatten, tack.
- Hejsan! - Hej!
- Jobbar du här? - Ja.
Du vet, efter... händelsen...
De hade lite ont om personal, så jag tog jobbet.
Jag gillar alkohol, det är ett välkänt faktum.
Så det här känns som rätt jobb för mig.
Vad bra att nån känner sig hemma nånstans.
Du låter sorgsen. Vill du berätta vad som har hänt?
Kom igen. Prata med mig. Jag är ju bartender nu.
Jag har bara känt mig lite villrådig på sistone.
- Villrådig. - Ja, men...
...jag hörde talas om en försvunnen tjej i dag. Jag ska hitta henne.
- Får jag ge dig ett råd? - Visst.
Om du letar efter problem...
...kommer du att finna problem.
- Tack för det värdelösa rådet. - Var det värdelöst?
- Det här är inte mineralvatten. - Vad är mineralvatten egentligen?
Inte det här.
- Tack för att du ville träffas. - Jag hjälper gärna en Danvers.
Det här är anmälan vi har på Izzy Williams.
- Inte mycket, tyvärr. - Alla detaljer hjälper.
- Lustigt att du frågade om det här. - Hur så?
Antalet anmälningar om försvunna personer har ökat.
Har polisen några teorier? Seriemördare, kidnappare?
Seriemördare följer mönster och kidnappare har motiv.
Det konstiga är att försvinnandena inte har nåt gemensamt.
Williams, en fyrbarnsfar, en collegestudent och så vidare.
Men alla har försvunnit. Var är de, då?
- Så. Inget konstigt med blodproverna. - Okej.
Det är bara en del kvar av provet.
- Stå här. - Här?
Okej. Vad är det där?
- En magnetkamera? - Nåt i den stilen.
Det måste vara en ny modell.
Vad gör ni? Nej! Nej!
Ännu en perfekt kandidat.
Jag hjälper så gärna till.
Winn. Kolla upp personerna på det här minnet. De är försvunna.
Kolla efter gemensamma nämnare i deras bakgrund...
Vet du att du har på dig solglasögon inomhus?
Framtiden är så fruktansvärt ljus.
- Men... - Hör du! Nej!
- Vad är det som har hänt? - Jag blev rånad. Det är lugnt.
- Varför har du inte sagt nåt? - Jag har strax informationen.
- Hej. - Hej.
- Hallå där. Kolla på dig. - Vadå?
Skämtar du? Du ser ut att ha blivit träffad med kärlekens laserstråle.
- Maggie sov över i natt. - Herregud!
- Tror du att alla ser det? - Okej.
Vad är det som har hänt med dig?
Jag blev rånad och allt är bra. Men det gör ont att le.
Det finns en koppling mellan personerna på listan.
Alla lämnade blodprover några dagar innan de försvann.
Blodprover? Vad skumt.
- Ska jag följa med dig? - Nej. Du ska bara stråla.
- Kara! - Hej.
- Du... Vad gör du här? - Jag tog ledigt.
- Det är din andra dag. - Jag vill inte slita ut mig. Lunch?
- Nej, jag jobbar faktiskt. - Fint, jag följer med.
Kom igen. Det blir kul. Du ska väl leta efter den försvunna tjejen?
Två huvuden är bättre än ett. Utom på Barvex. De har tvåhövdade kannibaler.
- Okej, då. Men du måste hålla tyst. - Har jag berättat om första gången...
- Är jag mer lik Goofus eller Gallant? - Goofus.
- Nej, men ser man på... Hejsan. - Hej.
Jag hörde att två snygga ungdomar hade kommit hit, och här sitter ni.
Ja, vi tränar... mycket.
Vi vill bara veta lite mer om vad ni gör här innan vi kastar oss in.
Vi såg på hemsidan att man tjänar snabba pengar.
- Vi vill åka till Paris City. - Det heter bara Paris.
Vi gör en medicinsk studie av ett nytt näringstillskott-
- för att undersöka dess effekter på ämnesomsättningen.
Vi behöver bara lite blodprover, sen kan ni dra iväg till Paris City.
Det kan vi inte. Ge blod, alltså. Det går emot vår religion.
Ja. Vi är väldigt religiösa. Vi gillar gudar. En gud.
Vi är galet monoteistiska.
Ni ser unga och friska ut. Ska vi bara göra ett försök?
Hur hörde ni talas om studien?
Vi har en rekryterare, men hon sa inget om er.
Det var faktiskt en vän till mig som berättade om den.
Men jag har faktiskt inte hört av henne sen hon var med.
Du kan ställa dig här. - Och du ställer dig här.
- Du kanske minns Izzy Williams? - Ja, hon har varit här.
Vad är det där?
Ni sa ju att ni ville resa.
- Åk tillbaka till DEO. - Ja, men...
Berätta för Alex och skicka hit en insatsstyrka. Jag ger mig in.
- Vi vet inte vad som finns där. - Izzy. Det är det enda viktiga.
- Vad gör du här? - Du kanske behöver min hjälp.
Du blöder ju.
- Det där är en röd sol. - Som på Krypton och Daxam.
Och vi får våra krafter från en gul sol...
- ...så det innebär... - Inga krafter.
Vi måste härifrån.
Vem ska hjälpa oss nu, då?
Vi måste få igång den. Ingen vet att vi är här.
Jag sa ju åt dig att hämta min syster.
Strunt samma. Vi måste tillbaka.
Utomjordingar har fört hit människor och vi ska rädda dem.
Kan du tänka på att rädda oss en stund?
Ingen bad dig att komma hit! Jag sa faktiskt åt dig att inte följa med.
Men även om vi hittar dem är ju portalen stängd.
Vi löser det på nåt sätt.
- Vad är det där? - Det låter som ett kortdistansskepp.
- En trupptransport. Vart ska den? - Dit, antagligen.
- Så vi ska... - ...följa efter den.
Nej, vi ska härifrån, för vi har inga krafter här.
- Och? - Toppen!
- Hur är läget? - Tipp topp.
Polisen sökte efter det misstänkta fordonet, men har inte hittat det.
Så jag... undrar om du...
Jag trodde kanske att du ville höra hur jag mådde.
Jag åkte hit för att jag visste att du var upprörd...
- Ja. Jag blev ju nästan dödad. - Alla åker på stryk ibland.
Sluta. Sluta!
Jag mår okej här på jobbet-
- men jag kan inte ge mig ut med dig igen. Så sluta! Jag lägger av.
- Hej. Stör jag? - Nej, nej.
Har nån av er pratat med Kara?
- Hon skriver väl på nåt? - Försvunna personer.
Okej, sms:a detaljerna till mig.
På jorden betygsätter man ju allt.
"En stjärna." Det här får en stjärna.
Jag älskade att åka till andra planeter med mina föräldrar.
Men då åkte vi till vackra platser. Inte såna här ställen.
Vi såg solstånden på Sedenach.
- Just det, Bismuth-bergen? - Ja!
Ja, med kristalltrapporna.
Jag tog med en tjej dit en gång. En riktigt fin plats.
- Kara. - Vad är det?
- Vill du inte följa med nu plötsligt? - Jag kan inte. Jag sitter fast.
Den här planeten suger.
Ser ni det här? Vad fan är det här?
- Jag har aldrig sett nåt liknande. - Det har jag.
- Ånej, den där tonen är inte bra. - Det är en portal.
För att färdas mellan världar.
Herregud, det är Stargate!
- Betyder det att...? - Kara är inte på jorden.
Vi är nästa rätt.
Jo äter inte tvåfotade varelser.
- Pratar du engelska? - Ja.
Jo dissekerade en människa en gång. Lärde mig hur tungan fungerade.
Vilken hemsk, rosa sak.
Jo? Heter du Jo?
Vi lovar att vi inte ska skada dig.
Vi vill bara hjälpa den här tjejen.
Hon kom genom en portal och fördes till den röda fästningen-
- där de säljer kolformer som ni. De säljer dem som djur.
De har kidnappat folk för att sälja dem som slavar.
Slavmarknaden är stor på Maaldoria.
- Vänta, är det här Maaldoria? - Vet du var vi är?
Lokalbefolkningen kallar den "slavägarmånen".
Daxams kungafamilj köpte slavar här.
Jag glömde att ni hade slaveri på Daxam.
Det fanns mycket som jag inte höll med om.
- Vi måste härifrån. - Nej.
Vi måste hitta människorna vi kom hit för att rädda.
Ni hittar inte flickan. Fästningen... Dålig. Mycket vapen.
- Ingen väg ut eller in. - Det finns en väg.
Vi ger upp.
Visst. Jag fattar.
Okej.
Nu har vi dem precis där vi vill ha dem.
Izzy? Är du Izzy Williams?
Supergirl? Vet du vem jag är?
- Din mamma letar efter dig. - Känner du henne?
Jag har en vän som är journalist.
Din mamma bad henne om hjälp att hitta dig, så därför är jag här.
- Du kan bara slå sönder väggarna! - Du kan rädda oss.
Det kan jag inte. Jag har inga krafter på den här planeten.
Men jag ska hjälpa er. Allihop. Jag lovar.
Supergirl! I min bur igen.
- Roulette? - Vi måste sluta träffas så här.
- Vet du vart portalen leder? - Arcturus-systemet, planet 51ARCB.
Det är Maaldoria. Centrum för intergalaktisk slavhandel.
- Det är illa. - Det blir tyvärr värre.
- Definiera "värre". - Arcturus är en röd sol.
Då har hon inga krafter där.
- Varför följde jag inte med henne? - Du visste inte.
Vi har ju Martian Manhunter. Han behöver ingen gul sol.
- Han räddar henne, sen blir allt bra. - Jag kan inte följa med.
Exakt! Vänta, va?
Luften på Maaldoria är giftig för marsianer. Den innehåller kisel.
Jag kan inte hjälpa Kara. Tyvärr.
Vad gör du här?
- Du svarar inte, jag blev orolig. - Jag har haft fullt upp. Förlåt.
- Kommer jag olägligt? - Ja, lite. Supergirl är försvunnen.
- Du hittar henne. - Jag visste att det här skulle hända.
- Vad pratar du om? - Jag fick vara lycklig i fem minuter.
- Va? - Förlåt. Det här var ett misstag.
Förlåt, kan du... Du måste gå. Det här går inte.
Okej. Visst. Vi ses, Danvers.
Vilken déjà vu.
- Vad gör du här? - Precis. - Vem är hon?
På grund av dig. Du tvingade mig att stänga min klubb.
Jag blev intresserad när en av mina fighters berättade om Slavägarmånen.
Jag satte genast igång med att bredda marknaden.
Du driver det här... som om du säljer kaffe!
Du säljer ju människor!
Jag har tagit människohandel till nästa nivå.
Det här är kvalitetsexemplar som kan överleva en livstid av hårt arbete.
- Blodspengar. - Blodsdiamanter, faktiskt.
Planeten svämmar över av dem. De är som skräp för maaldorianerna.
Jag hatar verkligen de här varelserna.
Goda nyheter, allihop. Ni har blivit sålda.
Vi hade bara tid att tillverka en.
- Använd den väl. - Det ska jag.
Få hem henne.
- Winn. - Den här borde öppna portalen.
Behåll den. Du ska följa med mig.
Alla inställningar är klara.
Tryck bara på knappen, så är det klart.
- Du behöver inte mig. - Jag vill att du ska styra.
Nej, nej...
Det var ingen fråga, agent Schott. Det är en order.
Ursäkta mig, jag...
- Winn... - Jag lär inte vara till nån hjälp.
Okej. Det här... Jag blev inte rånad.
Jag försökte hjälpa Guardian och...
Om han hade varit en sekund sen...
Kara behöver dig. Okej, jag behöver dig.
- Jag är rädd. - Tror du inte att jag har varit det?
Livrädd. Men man lär sig inget genom att undvika saker.
Jag vet att ni är rädda, men vi ska ta oss härifrån. Oroa er inte.
- Sa du "psst"? - Ja. Kom hit.
Vi är fast på galaxens farligaste planet...
- ..utan krafter, och du är hoppfull? - Vi måste vara det för deras skull.
Det var det här jag sa. Om man letar efter problem, så hittar man problem.
- Och du är liksom bäst på det. - Det är det hjältar gör. Kämpar.
De gömmer sig inte i en bar för att slippa undan.
Jag gömmer mig inte. Jag är smart. Vi lever i ett farligt universum.
Varför måste du vara den som räddar alla?
För att våra planeter är borta, men vi överlevde av en anledning.
- Vi hade tur. - Jag vägrar tro det. Man måste kämpa.
Oavsett om man är på en annan planet och inte har några krafter.
Det är skillnaden mellan dig och mig.
Då var det dags!
- Ur vägen. - Nej.
Hallå!
- Ur vägen! - Nej!
Igen.
Spring!
- Du gav inte upp. Inte vi heller. - Tack. Vi tvingar in dem i cellen.
Du kan ställa dig där.
- Vad händer nu? - Nu drar vi härifrån.
Spring!
Yttre rymden. Jag är i yttre rymden.
Vill du inte bli kvar här, så lista ut hur vi kommer hem.
Jag spårar Karas öronsnäcka. Se till att öppna portalen.
- Vänta, kom tillbaka. - Det kommer att gå bra.
Jag är inte kanonmat. Jag är inte kanonmat!
Pax.
Kom hit. Spring.
Genom här. Kom igen, skynda er!
Den här vägen. Kom igen. Skynda.
Kom igen! Skynda er!
Kom här.
Spring!
- Sätt fart. - Vad höll du på med?
Henne känner vi ju.
- Du hittade oss! - Alltid. Skynda på. Winn väntar.
Vänta. Tog du med Winn ut i rymden?
Det där gick inte som det skulle. Okej...
Jag är inte kanonmat!
Det är du som är kanonmat!
- Winn! - Supergirl! Kolla, jag är grym!
Starta bilen!
Skynda på!
In, in, in.
Kom igen!
Spring, spring!
Jo hjälpte kolformerna. Hjälper kolformerna Jo från planeten?
Ja, kolformerna håller med. In bara.
Hejsan. Hejsan.
Det där är ett stort rymdskepp.
Supergirl! Hjälp mig!
- Izzy! - Nej, vänta!
Hoppas att den här funkar.
- Vad var det där? - En gul solgranat. Lite som hemma.
Schyst.
Kom igen. In med dig.
Jag är så glad att du är oskadd.
- Tack för kraftuppladdningen. - Det var den här killens idé.
Jag kunde inte följa med, så jag skickade med lite sol. Välkommen hem.
Tack, J'onn.
Jorden luktar konstigt. Luktar det alltid så här?
Gumman!
Förlåt, mamma. Jag borde ha lyssnat på dig.
Jag älskar dig.
"Slavägarmånen"? Bra namn.
Alla "förrymda" personer skulle säljas som slavar till utomjordingar.
Det är en bra story.
8 000 ord. Vittnesmål från auktionshuset och dottern Izzy-
- vars försvinnande du inte ville utreda.
Vill du ha en medalj får du ansöka om Pulitzerpriset.
Jag vet att du vill att jag ska tänka rationellt-
- men jag har hellre fel tjugo gånger än att inte följa spåren jag tror på.
Den sortens journalist vill jag vara.
Jag tänker alltid följa mitt hjärta.
Det är du som får betala terapin.
Ha det bra, chefen.
Bravo, Danvers.
Angående det där jag sa förut... Glöm vartenda ord.
För jag är tillbaka, baby!
Varför ändrade du dig?
Grus? Ändrade du dig på grund av grus?
Det där gruset är från en annan planet som jag nyligen besökte.
Allvarligt? Vänta...
Åkte du till en annan planet utan mig? Lägg av.
Galaktiskt. Så här är det, min vän:
Guardian är jordens beskyddare.
Men agent Schott är stjärnornas beskyddare.
Vi ses, James.
Tack för att du kom.
Jag var tveksam.
Jag tror inte att du är redo för det här.
Jo. Jo, det är jag.
Jag blev bara lite knäpp.
Det känns som om universum vill hindra mig från att vara lycklig.
Är det allt? Du måste ge mig lite mer än så.
Jag har alltid känt ett så stort ansvar.
Som om hela världen vilar på mina axlar.
Det var alltid mitt ansvar att ta hand om min syster-
- så de enstaka gångerna då jag gjorde nåt för mig själv-
-slutade det alltid illa.
Så när Supergirl försvann flippade jag ur totalt...
- Supergirl är din syster. - Vad pratar du om?
Lägg av. Den enda du bryr dig så där mycket om är Kara.
- Glasögonen är en usel förklädnad. - Det har jag alltid sagt. Fånigt.
Jag är glad att du vet.
Jag vill inte ha några hemligheter mellan oss.
Saker går fel ibland I vårt yrke händer det konstant.
- Hur vet jag att du inte flyr igen? - Det gör jag inte.
Förlåt.
Jag vill bara vara lycklig. Med dig.
Du får en chans till, Alex.
Jag förstår.
Tack.
- Hej. - Mineralvatten.
- Jag ser det. Tack. - Jag hittade det.
- Vilka mysiga kläder. - Ja.
- Känner du dig fortfarande villrådig? - Nej, jag mår jättebra.
- Bra. - Varför är du här, då?
Du vet... Jag har bara handlat och tagit en kvällspromenad.
- Nej, jag... Så där. - Okej...
- Jag hade fel. Det var det... - Om...?
- Den listan är rätt lång. - Ja.
Om att bli inblandad.
Sen såg jag dig med de där människorna och...
Jag blev inte inspirerad på Daxam.
- Prinsen, då? - Ingen inspiratör. Det vill jag bli.
Det är nästa grej. Jag har fattat ett beslut.
- Du låter bestämd. - Väldigt bestämd.
- Jag vill bli superhjälte. - Vad sa du?
Som du, med namn och dräkt, kanske en cape.
- Du vill bara åt dräkten. - Nej. Eller ja, det vill jag.
Jag vill smutsa ner händerna.
Jag vill göra nåt.
- Menar du allvar? - Ja.
- Då är det slut med slappandet. - Jag vill inte slappa.
- Capen kan bli tung att bära. - Jag vill ha en tung cape.
Kom igen.
Jag vill rädda världen med dig och visa att jag överlevde av ett skäl.
Då måste du lyssna på mig.
Det ska jag. Den här gången ska jag det.
Du gav mig en present, och jag har faktiskt nåt till dig också.
- Har du köpt nåt till mig? - Ja.
Wow, till mig? En alldeles egen.
Får jag fråga varför?
I går var du lite mindre Goofus och lite mer Gallant.
Tänkte du på det? Schyst.
Kan jag hjälpa er?
- Han är inte här. Han har åkt. - Vart?
- Var är Mon-El av Daxam? - Jorden. Han har åkt till jorden.
Nej!