Da jeg var barn, holdt planeten min Krypton på å dø.
Jeg ble sendt til jorden for å beskytte fetteren min.
Kapselen min ble slått ut av kurs, og da jeg kom hit-
- hadde fetteren min allerede vokst opp og blitt Superman.
Jeg skjulte hvem jeg var til jeg ble tvunget til å vise meg ved en ulykke.
For de fleste er jeg en reporter i CatCo Worldwide Media.
Men i skjul jobber jeg med søsteren min for DEO-
- for å beskytte min by mot romvesener og andre som vil den vondt.
Jeg er Supergirl.
- Tidligere: - Kriminalbetjent Maggie Sawyer.
- Vi var et bra team. - Ja, det var vi.
- Hva slags sted er dette? - Her kan romvesener være seg selv.
- Hvem er du? - M'gann M'orzz, Mars' siste datter.
Vårt mystiske romvesen kommer fra Daxam.
Jeg heter Mon-El. Jeg vil kontakte planeten min.
Daxam finnes fortsatt, men er et ødeland.
Min prins, du kan ikke bli her. Kom!
Dette er et kryptonsk skip. Utsendingene...?
Døde. Det samme er planeten.
- Alt dette er Kryptons feil. - Du må vekk herfra.
Jeg kan ikke fly den. Kan du programmere destinasjonen?
Nedtellingen har begynt.
Nei. Nei! Du kan ikke...
Du må redde deg selv. For en gangs skyld må du adlyde meg.
Det er mitt folk.
La meg dele skjebnen deres.
Det var sånn det skjedde.
- Var du slottsvakt? - For Daxams kongefamilie.
De var fæle. Og sønnen deres, prinsen-
- skulle være den verste av alle. Universets største selskapsløve.
Han hadde sine gode stunder også.
Planetene deres kom ikke godt overens, hva?
- Nei. - Nei.
Jeg vet at sjansen er liten, men har signalet mitt fått noe svar?
Jeg kan jo ikke være den eneste som er igjen.
Nei, beklager.
Ok. Det får være nok sånne kjipe tanker.
Hva gjør dere for moro her? Drikker, danser? Spiller de Garata her?
- Hva er Garata? - Som fotball med drager.
Nei, det har vi ikke. Vi har PlayStation...
Flott. Når kan vi gå ut og gjøre det der du nettopp sa?
Du må bli her i DEO.
Til vi får bedømt kreftene dine, må du bli her inne.
- Det er for din egen sikkerhet. - Jeg gjør som dere sier.
Bra. Nå må jeg gå.
- Hvor skal du? - Det er privat.
Gjør han private ting?
- Danvers. - Det er Sawyer. Vil du se et lik?
En hjemløs fyr fant det. Andre politifolk nekter å gå nær.
Det var ikke et Halloween-kostyme.
Jeg glemte at dere to var et team.
- Hvilken art er det? - Syvillianer.
Han har masse arrvev og store skader på knokene.
- Han hadde for vane å slåss. - Rart. Syvillia er en utopi.
De er fredelige. De krangler knapt.
- Selvforsvar? - Ingen hud under neglene.
Skadene tyder ikke på selvforsvar. Kanskje han var angriperen.
- Noen drepte ham, fikk panikk... - Og dumpet liket.
Vent litt...
- Morderen var også et romvesen. - Kan superlaben deres teste det?
Det var akkurat det jeg tenkte.
- Dere har visst kontroll... - Kan du snakke med kontaktene dine?
Jeg har allerede ringt. Men jeg følger det opp.
Du skal være på renholdsverket og få info om de døde pelikanene.
Det gleder jeg meg til, men jeg har hørt om et drept romvesen.
De kaller det "romvesen mot romvesen" -vold.
Et romvesen ble drept av et annet romvesen. Hvor er storyen?
Det var storyen.
Jaså? Har du politiet uttalt seg? Har du snakket med offerets familie?
Har du ordnet et intervju med påtalemyndigheten?
Hvor er obduksjonsrapporten?
Har du gjort research om menneskelige og utenomjordiske raseforhold?
- Det er gode spørsmål... - Du ga meg ingen story.
Du ga meg en tåpelig idé. Arbeid med den og kom tilbake.
Stikk! Jobb, jobb, jobb!
God morgen. Er du en sånn som drikker før lunsj?
Bare vann, takk.
Jeg har så mange spørsmål. Hvor skal jeg begynne?
Jeg har levd så lenge i den tro at jeg var alene.
Jeg også. Og av alle ginbuler...
- Hvordan flyktet du fra Mars? - J'onn...
Unnskyld, men jeg... Jeg må høre det.
Da de hvite marsboerne angrep, hvor var du?
Jeg ble ført til interneringsleiren ved Galle-krateret.
Det var den verste av alle. Jeg mistet mange venner der.
Fangene ble drevet sammen som kveg. Man kunne knapt bevege seg.
Iblant drepte vaktene noen på måfå. Bare for å forårsake panikk.
Så så de på mens grønne kropper trampet ned hverandre.
Hvordan klarte du å flykte?
En dag nektet en hvit marsboer å adlyde en drapsordre.
Jeg trodde ikke at de kunne vise nåde.
Hun var... annerledes.
Hun smuglet meg ut og hjalp meg fra Mars.
Jeg har aldri sett tilbake. Det var for 300 år siden.
Du gjorde det du måtte. Du er en overlever.
Jeg er det jeg må for å klare meg.
Jeg har alltid drømt om å finne en annen.
Nå som du er her, kanskje vi kan opprette båndet?
- Du vil dele tanker. - Ja. Vil du gjøre meg den æren?
Jeg har kunder. Kan vi snakke om dette en annen gang?
- Vi trenger ei større blokk. - Det er kjempe og rått.
Nei, bare "kjemperått". Du må sette sammen ordene.
Noe nytt om romvesenforbryteren?
Ja. Brodden som ble funnet på liket, stammer fra en brevakk.
En biologisk forsvarsmekanisme. Det er nytt og skremmende.
- Noen ideer om hvor vi finner ham? - Ja, faktisk.
Nøyaktig én brevakk var i National City for presidentens besøk.
Jeg har en adresse. Skal jeg meddele innsatsstyrken?
Nei, det er greit. Sawyer? Det er Danvers.
- Kan vi få snakke med deg? - Jeg kjenner dere ikke.
Nå gjør du det. Politiet. Vi etterforsker et mulig drap.
Du er arrestert.
Ikke la dem ta meg!
Vet vi hvem mennene i varebilen var?
Nei. Men de var ikke simple skurker. De var kamptrent. De er seriøse.
Det er vi også. Eller har du glemt det?
Hvorfor er du så gretten? Både i dag og i går.
- Er alt i orden, J'onn? - Takk for omtanken. Jeg har det bra.
- Ikke tving meg til å surmule. - Hun er veldig flink til det.
Jeg er ikke den siste grønne marsboeren. Det er en til.
Hun heter M'gann. Megan.
- Det er jo et mirakel, J'onn. - Jeg møtte henne i romvesenbaren.
- Vi snakket, men jeg gjorde noe galt. - Hvorfor? Hva skjedde?
Jeg spurte om vi skulle forene oss som man gjør på Mars.
- Men dere møttes jo nettopp. - Mentalt, Kara.
Båndet er marsboeres måte å kommunisere.
Vi koblet sammen sinn og delte drømmer, følelser og minner.
Vi hadde ingen hemmeligheter.
Tenk dere en verden uten egoisme og løgner.
Det høres vakkert ut.
Hun syntes ikke det. Så snart jeg nevnte det, dro hun.
Jeg er virkelig takknemlig for at jeg har dere to i livet mitt.
Men med marsboere er det annerledes. Vi har en dypere kontakt.
Dypere enn samtale. Rikere.
Med henne kan jeg leve som jeg var ment.
- Si det til henne, da. - Du kan prøve å be om unnskyldning.
- Min første artikkel er publisert. - Bra, Kara.
Takk. Jeg har en ny idé, men min nye sjef er ikke så entusiastisk for den.
Eller meg, for den saks skyld.
Det er mer vrient enn jeg trodde. Og jeg trodde det ville bli vrient.
- Men jeg prøver. Så... - Husk alltid å tro på deg selv.
Ja, takk for rådet.
- Hva er dette stedet? - Det er privat.
- Unnskyld, jeg... - Bør ikke du teste evnene dine?
Jo, men Winn sa at vi skulle "chillaxe i fem". Hva nå det betyr.
- Hvem er den kvinnen? - Moren min.
Det er ikke henne, men et hologram med hennes kunnskap.
Vi hadde sånne konstruksjoner på Daxam.
Daxam. Kryptons søsterplanet. Full av bøller og hedonister.
- Ha det, mamma! - De er egoistiske...
- Beklager det der. - Det var en passende beskrivelse.
Jeg liker å fortelle henne om dagen min.
Jeg vet at hun ikke er virkelig, men det gjør at jeg føler meg mindre...
- Ensom. - Ja.
- Hun er ei rype. - Unnskyld?
- Moren din, mener jeg. - Ok...
Winn sa at jordboere kaller vakre kvinner "ryper". Det stemmer ikke?
Ikke la Winn lære deg for mye om jordkvinner.
- Men kanskje du kan lære meg. - Jeg?
Hank sa at jeg bare er trygg i DEO. Men kanskje du kan bli med meg ut?
Jeg må vel være trygg med jordens sterkeste kvinne?
- Det er nok ingen god idé. - Fordi du er fra Krypton.
Nei, men... Vi sees senere.
- Hei, Sawyer. - Danvers, jeg har et tips. Er du med?
- Det gikk fort. - Jeg sender deg adressen.
Å ja, ta på deg noe pent.
Du ser fin ut.
Du også, med skoene og frisyren...
Jeg jobber ikke hele tiden.
Men dette er vel jobb? Hva gjør vi her?
Bare vent.
- Hvem er alle disse folkene? - National Citys rikeste.
Jeg ser en bankdirektør, et par hedgefondsforvaltere.
- Og et byrådsmedlem. - Hva gjør de her?
Det finner du snart ut.
De kom fra bortenfor stjernene og reiste gjennom verdensrommet.
Lysår. Parsec. Uendelige avstander.
Hvorfor? Kom de hit for å invadere oss?
Nei.
Eller kom de med fredelige hensikter?
Ikke det heller. De kom hit for å underholde.
Det finnes ingen regler i buret mitt, ingen lover.
Alle deltakere er kjenner risikoen, og de er her for deres skyld.
I kveld er det ekstra spesielt, for vi har den morderiske brevakken her.
Quill!
Syvillianeren. Han ble ikke myrdet. Han ble drept her i ringen.
National City har en hemmelig slagsmålsklubb.
Han skal møte M'gann M'orzz, den vakre og brutale-
- fortsatt ubeseirede siste datteren fra den røde planeten.
Miss Martian!
Slåss!
Noen kommer til å bli drept.
Kanskje oss. Klokka tre.
- Vi burde ha tilkalt forsterkninger. - Det har jeg gjort.
Mine damer og herrer, vi har en uventet ny hovedattraksjon.
Noe veldig spesielt. Ståljenta. Maktens mø.
Den siste kvinnen fra Krypton: Supergirl!
Dette er din motstander: Draaga!
Jeg har aldri drept en kryptoner.
Og sånn vil det forbli.
Politi!
Går det bra med deg?
Jeg håper at det ikke var så mange som satset på meg.
Er det sikkert at du har det bra?
Jeg ble banket av en to meter høy utenomjordisk gladiator.
Jeg er ikke i nærheten av bra.
Romvesener som slåss mot romvesener for penger?
Vi har alltid blitt utnyttet, men dette er verre.
Vi må fortelle deg noe, J'onn.
Din venn M'gann... Megan... Hun er ikke den du tror.
Hva skal det bety?
Vi så henne i går i slagsmålsklubben. Hun deltok.
Hun kalles "Miss Martian".
Hank...
Hva skal du gjøre?
Ikke noe varmesyn, røntgensyn. Men du er sterk.
- Like sterk som Kara? - Ikke i nærheten.
Få se. Ingen frysepust. Det er jo litt kjipt.
Du kan ikke fly heller, men du hopper fantastisk.
Vi snakker høyhus i et eneste hopp.
- Du har superheltpotensial. - Superhelt?
Du vet, bekjempe forbrytelser, redde folk, ha på seg en drakt.
Apropos å være ute. Jeg blir sprø her inne. Jeg trenger luft.
Du hørte hva Hank sa. Du må bli her i DEO.
Hvis jeg var ute, kunne jeg sikkert fly.
Godt forsøk. Nei, vi skal bli her.
Jeg er ny her. Jeg prøver å gjøre et godt inntrykk.
Jeg er også ny her. Jeg prøver også å gjøre et godt inntrykk.
Nei. Beklager.
Hvis jeg blir superhelt, trenger jeg vel en drakt?
Noe kult, som Karas.
Ikke for å skryte, men jeg designet faktisk Supergirls drakt.
Og navnet, "Supergirl"... Hvem kommer på disse navnene?
Det var ikke meg.
- Du kan få finne på mitt. - Mener du det?
Ja, og så lager du en drakt til meg.
Ok... Jeg skjønner hva du prøver å gjøre.
Jeg? Prøver jeg å gjøre noe?
Ja. Du smigrer meg og sier at jeg skal få lage drakten din...
- ...så jeg skal slippe deg ut. - Den tanken hadde ikke slått meg.
Vi sniker oss bare ut en stund. To nye venner-
-som gjør litt feltarbeid-
- lever ut drømmene våre og havner ikke i trøbbel.
Pokker ta deg, Mon-El fra Daxam. Jeg er så svak.
Jeg har noe til deg. Husker du romvesendrapet?
To linjer er ingen story.
Jo, når det er koblet til en hemmelig slagsmålsklubb.
Ta min taushet som en invitasjon. Snakk fort.
Gjestelisten er full av viktige og mektige personer i National City.
- Hvem er kilden din? - Det må jeg komme tilbake til.
Har du ikke engang en anonym kilde?
Nei. Ikke ennå. Men jeg lover at det er ekte.
Det er ikke ekte før du kan bekrefte kildene.
Dette er journalistikk, ikke Reddit.
Nei, du sa at vi skulle teste kreftene dine.
Absolutt, det skal vi. Etter dette.
På Daxam er det en stor fornærmelse å nekte å skåle.
Jeg vil jo ikke være kulturelt ufølsom. Én øl.
Drikk, drikk, drikk!
Opp, opp, opp.
På tide å gå!
- Ja, bare kom inn. - Du løy for meg.
- Jeg vet om slagsmålene. - Jeg løy ikke. Du spurte ikke.
Kutt ut. Det var derfor du ikke ville opprette båndet.
- Da ville jeg vite hva du gjorde. - Hva jeg gjør, er min sak.
Hvem driver klubben? Jeg skal stoppe det.
Du vet ikke hvem du kødder med.
- Hun har mektige venner. - Det har jeg også.
De utnytter deg. Som et dyr.
Jeg slåss bare for meg selv.
Dette er virkeligheten vår. Dette er den verden du har skapt.
Hva tjener du på det? Er det pengene? Rusen av å drepe?
Jeg har aldri drept noen i ringen. Du forstår ikke.
Hjelp meg til å forstå, da! Vi er de siste av vårt slag. Vi er alene.
Det er vårt ansvar å bevare alt vi har tapt.
Det er forskjellen på oss. Jeg vil ikke huske.
Du vil være der og gjenoppleve alt. Ikke jeg. Jeg vil glemme.
- Jeg glemmer aldri familien min. - De er døde.
Men vi lever.
Gud hjelpe deg, M'gann. Du er fortapt.
Hun kaller seg "Roulette". Egentlig heter hun Veronica Sinclair.
Ikke kom tilbake.
- Jeg stopper virksomheten din. - Neppe.
Du bedriver ulovlige slagsmål. Du bryter loven.
De er teknisk sett ikke folk. De har ingen rettigheter.
Hvordan kan jeg bryte loven?
- Det er kynisk. - Overhodet ikke.
For disse misfostrene er jeg en frelser.
Jeg har gitt dem et sted der de føler seg spesielle.
Der de får ære og tjener en liten slant.
Hva har du gitt dem? Blåveiser? Alt du gjør, er å låse dem inne.
Hva med dem du kidnapper og tvinger til å slåss?
Noen av dem skylder meg penger. På denne måten blir vi kvitt.
- Og hvis de dør i ringen? - Det finnes flere.
Michael Vick gjorde en stor feil.
Folk bryr seg ikke om romvesener. Men de bryr seg om hunder.
- Du er motbydelig. - Og du er naiv.
Du kan ikke forandre dem.
Heller ikke de bortskjemte snobbene som betaler dyrt for blodsutgytelse.
Kanskje du kan stoppe slagsmålene. Men bare en liten stund.
Du kan ikke stoppe gambling.
Og du kan ikke hindre vesener i å gjøre alt for å overleve.
En ting du bør vite om meg, er at jeg bare satser på sikre kort.
Og du, lille jente, er så sikker man kan bli.
Jeg burde ha brent champagneglasset ut av hånda hennes.
Tror du at hun har rett? Gir hun romvesener det de vil ha?
Hvordan hindrer man dem i å la seg utnyttes?
Ved å tilby dem noe mektigere enn frykt.
- Winn. - Ingenting. Jeg er ikke bakfull.
- Agent Schott. - Ja, sir.
Mon-El er kjempeflink. Han er her i DEO. Han er her.
- Han har hjertet på høyre side. - Så fascinerende.
Vi har fått rapporter om et romvesen som angrep to menn i en bar.
Nyhetene er så voldsomme nå for tiden.
- Han hadde visst en hjelper på 1,58. - Jeg er 1,79!
Winn tok med Mon-El ut på byen i går, og mirakuløst nok er ingen døde.
Men vi hadde flaks. Du burde ha snakket med ham.
Jeg? Hvordan er det min skyld?
Vi følges veldig nøye. Vi jobber hardt for å få menneskenes tillit.
Ett eneste romvesen kan ødelegge alt.
Du snakker ikke om Mon-El lenger, hva?
Jeg snakket med M'gann i går.
Brukte du din snille stemme?
Ok, hun har åpenbart problemer-
-men hun er den siste av arten deres.
Hun har mistet alt. Hun er alene.
Du kan ikke behandle henne som en forbryter i en oppstilling.
Og nå snakker jeg ikke om M'gann lenger.
- Du ser jævlig ut. - Takk. Jeg så meg i speilet i morges.
Det er ikke Winns feil. Jeg lurte ham...
Winn klarer seg. Dem du skadet, vil komme seg. Du burde ikke ha gått ut.
Hank sa at jeg måtte bli her fordi det var tryggest sånn.
Men ikke for min del. Det var tryggest for menneskene.
Da jeg var ny på jorden, gikk jeg på mitt første skoleball.
Scott Klein bød meg opp til dans.
Jeg tråkket ham på foten og brakk tre av tærne hans.
Det tar litt tid å venne seg til å ha disse evnene-
-og å leve i denne verden.
Jeg vet at det er vanskelig å være hyggelig med meg. Jeg er fra Daxam.
Det er ikke derfor jeg har vært kjølig. Og ikke si imot.
Foreldrene mine ga meg utrolig mye.
Jeg var så elsket.
Far var vitenskapsmann og mor kjempet for rettferdighet.
De var stolte, sterke folk.
De var gode kryptonere og enda bedre foreldre.
Det er sånn jeg vil huske dem.
- Hvorfor skulle du ikke det? - Fordi... de ikke var perfekte.
Uansett hvor smarte de var, kunne de ikke redde oss.
Du har ikke møtt foreldrene mine. De var ikke gode forbilder.
Men mine så dommedagen nærme seg og gjorde ingenting med det.
Det var ikke dine foreldres feil. Det var ikke engang Kryptons feil.
Vi delte stjerne. Det er alt.
Jeg lover å gjøre som jeg blir fortalt fra og med nå.
Jeg hørte at du overlevde et slagsmål mot Draaga.
Jeg så ham slåss på Warworld en gang. Da jeg voktet kongefamilien.
Draaga fikk et sverd i høyrebeinet. Siden har han brukt venstre mer.
Takk.
- Hvis du skal belære meg igjen... - Jeg vil be om unnskyldning.
Jeg bør ikke blande meg i hvordan du lever. Men jeg svikter deg ikke.
Jeg er ikke verd vennligheten din, J'onn J'onzz.
- Jeg ba deg ikke å komme tilbake. - Enda en grønn marsboer.
Nå har vi kveldens hovedattraksjon.
- Hva er det? - Hank har vært borte i flere timer.
- Har du prøvd å ringe? - Winn sporet mobilen.
Den var i smuget bak romvesenbaren.
Noen har tatt ham. Og Megan kom ikke på jobb i dag.
Det er Roulette.
- Hvor skal du? - Til andre runde.
Vi har et problem, Alex.
- Ser du Hank? - Nei, det er helt tomt.
Slagsmålsklubben er borte som om den aldri har vært her.
Vi er ikke akkurat på e-postlisten deres.
Nei, men jeg vet om noen som kanskje er det.
Unnskyld. Du kan ikke gå inn der.
Jeg blinket bare, og så gikk hun rett forbi.
Unnskyld, Lena. Det er min feil. Jeg må snakke med deg.
Noter at Kara Danvers alltid er velkommen her, Jess.
Mener du det?
- Takk. - Hvordan kan jeg hjelpe deg?
Jeg tror at en venn av meg er innblandet i noe lyssky.
- "En venn"? - Nei, det er en ekte venn.
Han har forsvunnet. Kjenner du til Veronica Sinclair?
Hun beveger seg i dine kretser.
Trange kjoler og en Lisbeth Salander-tatovering?
- Ja, vi gikk på samme internatskole. - Jeg må finne henne.
Det er jo det som er greia. Klubben flytter på seg.
Vet du hvor neste kamp holdes? Jeg er desperat.
Jeg er en Luthor. Så klart jeg blir invitert.
Den "underholdningen" interesserer ikke.
- Takk. Jeg står i gjeld til deg. - Jeg vet at du er der for meg.
- Var de kampene farlige nok? - Nei!
- Var de voldelige nok? - Nei!
I kveld forandrer det seg.
Gladiatorene skal slåss om å få bli den siste grønne marsboeren.
I kveld skal de kjempe en dødskamp.
- Jeg kjemper ingen dødskamper. - I kveld gjør du det.
Slåss!
- Hvorfor viser du deg ikke? - Jeg bestemmer over min sanne form.
Det kan de ikke ta fra meg. Og jeg skal ikke slåss mot deg.
- Vi har ikke noe valg. - Det er det eneste vi har.
Bare én av oss kan vinne. Jeg sa jo at jeg gjør alt for å overleve.
Og nå skal du bli en morder.
Det er ingen skam i å overleve.
Jeg skammer meg ikke. Det gjør jeg ikke.
Du slåss ikke for pengene.
Du gjør det fordi du tror at du fortjener det. For at du overlevde.
Men du trenger ikke å straffe deg selv lenger, M'gann.
Du er tilgitt. Det er vi begge.
Jeg vil ikke drepe ham. Jeg nekter.
Jeg mistenkte at dette ville skje.
Ikke rør dere!
Stopp!
Hei!
Rygg unna.
De vet hvem de kan stole på.
Senk våpnene, alle sammen.
Jeg vet at dere har det dårlig.
Men å slåss mot hverandre? Det er det de vil at vi skal gjøre.
Andre romvesener er ikke fienden. Hun er fienden.
Når vi vender oss mot hverandre, glemmer vi de virkelige problemene.
Cadmus og folk som Roulette sier at vi er farlige.
Det er det de vil at alle skal tro.
Ikke la dem få rett om oss.
- Du er arrestert. - For hva da?
Å servere alkohol uten bevilling, til å begynne med.
Du har nok allerede forstått det, men det er ikke lurt å satse mot meg.
Hei, jeg tenkte å hjelpe til. Hva er det som skjer?
Vi har fått ordre om å slippe henne.
- Det handler om timing og kontakter. - Du kommer til å få det du fortjener.
- Jeg burde ha plantet noe på henne. - Du er en god politi.
- Du begynner vel ikke å like meg? - Nei.
I sånne fæle situasjoner vil jeg alltid ta et glass.
- Hva sier du? Jeg spanderer første. - Jeg kan ikke.
Hei, elskede.
- Neste gang? - Ja visst, neste gang.
Jeg vil vise storyen min.
Den om slagsmålsklubben som jeg sa nei til?
Nei, den med den offisielle politirapporten-
- tekniske bevis fra rettslegen og en navngitt kilde.
Jaså? Hvem er kilden din?
- Supergirl. - Supergirl?
Ja, hun er... en nær venn av meg.
Da jeg fortalte at jeg ville skrive om dette-
- ville hun hjelpe til. Veldig gjerne. Så vi snakket sammen veldig lenge-
-og hun har godkjent å bli navngitt.
Du skaffer kilder. Det er bra.
Innledningen er for lang. Du har for lange setninger.
Du bruker ikke riktig pressestil. Skriv den på nytt.
Hei.
- Jeg hørte at du slo Draaga. - Ja, takk for tipset.
Jeg trodde at superkrefter skulle være gøy.
Det kan de være. De kommer til å bli det.
Jeg skal lære deg.
Du ville jo ikke omgås med meg.
Du har rett. Det ville jeg ikke.
Men jeg har bedt DEO om å slippe deg ut i min varetekt.
- Hvorfor det? - Jeg kom ikke hit for å bli helt.
Jeg ble sendt hit for å beskytte fetteren min.
For å undervise ham og hjelpe ham. Jeg fikk aldri oppfylt det formålet.
Så på en merkelig måte, ved å hjelpe deg-
- får jeg en ny sjanse til å gjøre det.
Hvem skulle tro at en daxamitt og en kryptoner skulle samarbeide?
- Fordi folket ditt er festløver? - Nei, fordi folket ditt er snobber.
Jeg overgir meg til deg, Kara.
Jeg banket i hvert fall.
Jeg trodde ikke at du ville snakke med meg igjen.
Det kreves mer enn et bur og en dødskamp for å bli kvitt meg.
Beklager at jeg er en sånn skuffelse for deg.
Det er som du sa. Fortiden er over. Det viktige er det som skjer nå.
Hvis du ikke vil opprette båndet, er det greit.
Jeg er bare glad for å kjenne deg.
Unnskyld. Det er jobben.
Jeg er her. Hvis du trenger meg.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com