När jag var barn var min planet Krypton döende.
Jag sändes till jorden för att skydda min kusin.
Men min kapsel slogs ur kurs.
När jag väl kom hit hade min kusin redan växt upp och blivit Stålmannen.
Jag dolde vem jag var, tills en dag-
- då en olycka tvingade mig att avslöja mig för världen.
För de flesta är jag reporter på CatCo Worldwide Media.
I hemlighet jobbar jag med min syster på DEO-
- för att skydda min stad mot utom- jordingar och andra som vill den ont.
Jag är Supergirl.
- Tidigare: - Kriminalassistent Maggie Sawyer.
- Vi var ett bra team. - Ja, det var vi.
Vad är det här för ställe?
Här kan utomjordingar vara sig själva.
- Vem är du? - M'gann M'orzz, Mars sista dotter.
Vår mystiska utomjording kommer från Daxam.
Jag heter Mon-El. Jag vill kontakta min planet.
Daxam finns kvar, men det är ett ödeland.
Min prins, ni kan inte stanna här.
Kom!
Det här är ett kryptoniskt skepp. Emissarierna...?
Döda. Liksom deras planet.
- Allt det här är Kryptons fel. - Ni måste härifrån.
Jag vet inte hur man flyger ett sånt här.
Kan du programmera in destinationen?
Nedräkningen har börjat.
Nej. Nej! Ni får inte.
Du måste rädda dig själv. För en gångs skull får du lyda mig.
Det där är mitt folk.
Jag måste dela deras öde.
Det var så det gick till.
- Var du slottsvakt? - Åt Daxams kungafamilj.
De var hemska. Och deras son, prinsen-
- var tydligen värst av alla. Universums drygaste festprisse.
Han hade goda egenskaper också.
Era planeter kom inte så bra överens, va?
- Nej. - Nej.
Jag vet att chansen är liten, men har min signal fått nåt svar?
Jag kan ju inte vara ensam kvar.
Nej, tyvärr.
Okej. Nu får det räcka med tråkigheter.
Hur roar ni er här? Super, dansar...? Spelar man Garata här?
- Vad är Garata? - Som fotboll med drakar.
Nej, det har vi inte. Vi har PlayStation.
Toppen. Då kan vi väl gå ut och göra det där du just sa?
Du måste tyvärr stanna här. På DEO.
Tills vi har bedömt dina krafter måste du stanna här inne.
Det är för din egen säkerhet.
Då lyder jag.
Bra. Nu måste jag gå.
- Vart ska du? - Det är privat.
Gör han privata saker?
- Danvers. - Det är Sawyer.
Vill du se ett lik?
En hemlös hittade den för en timme sen. Andra poliser vägrar gå nära.
Jag antog att det inte var en Halloween-dräkt.
Jag glömde att ni två var ett team.
- Vilken art är det? - Syvillier.
Han har en massa ärrvävnad och svårt skadade knogar.
Han hade för vana att slåss.
Konstigt. Syvillia är en utopi.
De är fredliga. De blir knappt oense.
- Självförsvar? - Ingen hud under naglarna.
Ja, skadorna tyder inte på själv- försvar. Han kanske var angriparen.
- Nån råkade döda honom, fick panik... - Och dumpar kroppen.
Vänta lite.
- Mördaren var också utomjording. - Kan ert superlabb testa den där?
Precis min tanke.
- Ni verkar ju ha koll... - Kan du prata med dina kontakter?
Jag har redan ringt runt. Men jag följer upp det.
Du ska vara på reningsverket och få info om de döda pelikanerna.
Det ska bli jättekul, men jag har hört talas om en mördad utomjording.
Man kallar det "utomjording mot utomjording"
En utomjording blev mördad av en annan utomjording. Var är storyn?
Det där var storyn.
Jaså? Har du vittnesmål från polisen?
Har du pratat med offrets familj?
Har du ordnat en intervju med åklagarmyndigheten?
Var är obduktionsrapporten?
Har du gjort research om mänskliga och utomjordiska relationer?
- Det är bra frågor... - Du gav mig ingen story.
Du gav mig en halvdan idé. Arbeta med den och kom tillbaka.
Iväg! Jobba, jobba, jobba!
God förmiddag.
God förmiddag. Är du en sån som dricker före lunch?
Bara vatten, tack.
Jag har så många frågor. Var ska jag börja?
Jag har levt så länge i tron att jag var ensam.
Jag också. Och av alla ginsyltor...
- Hur lyckades du fly från Mars? - J'onn...
Förlåt mig, men jag... Jag måste bara få veta.
När de vita marsianerna attackerade. Var var du då?
Jag blev förd till interneringslägret vid Galle-kratern.
Det var det värsta av alla. Jag miste många vänner där.
Fångarna föstes ihop som boskap.
Man kunde knappt röra sig.
Ibland dödade vakterna nån på måfå.
Bara för att orsaka panik.
Sen såg de på medan de gröna kropparna trampade ner varandra.
Hur lyckades du fly?
En dag var det en vit marsian som vägrade lyda en dödsorder.
Jag trodde inte att de kunde visa nåd.
Hon var annorlunda.
Hon smugglade ut mig och hjälpte mig från Mars.
Jag har aldrig sett tillbaka. Det var 300 år sen.
Du var tvungen. Du är en överlevare.
Jag är vad jag måste för att ta mig fram.
Jag har alltid drömt om att hitta en annan.
Nu när du är här kanske vi kan upprätta bandet?
- Du vill dela tankar. - Ja. Vill du göra mig den äran?
Jag har kunder. Kan vi prata om det här en annan gång?
- Vi behöver en större sten. - Det är är as och grymt.
Nej, bara "asgrymt".
Du måste sätta ihop orden.
Nåt nytt om vår utomjordingsförbrytare?
Ja. Taggen som hittades på liket kommer från en brevakk.
Nån biologisk försvarsmekanism. Det är nytt och läskigt.
- Några idéer om hur vi hittar honom? - Ja, faktiskt.
Exakt en brevakk var i National City för presidentens besök.
Jag har en adress. Ska jag meddela insatsstyrkan?
Nej, det är lugnt. - Sawyer? Det är Danvers.
- Får vi prata med dig? - Jag känner inte er.
Nu gör du det. Polisen.
Vi utreder ett misstänkt mord.
Du är gripen.
Låt dem inte ta mig!
Vet vi vem mannen i skåpbilen var?
Nej. Men de var inga simpla ligister. De var stridstränade. De är seriösa.
Det är vi också. Eller har du glömt det?
Varför är du så tjurig? Både i dag och i går.
Mår du bra, J'onn?
Tack för omtanken. Jag mår bra.
- Måste jag spänna ögonen i dig? - Hon är väldigt bra på det.
Jag är inte den sista gröna marsianen. Det finns en till.
Hon heter M'gann. Megan.
Det är ju ett mirakel, J'onn.
Jag träffade henne på utomjordingsbaren.
- Vi pratade, men jag gjorde nåt fel. - Varför? Vad hände?
Jag frågade om vi skulle förena oss som man gör på Mars.
- Men ni träffades ju precis. - Mentalt, Kara.
Bandet är marsianernas sätt att kommunicera.
Vi kopplade ihop våra hjärnor och delade drömmar, känslor och minnen.
Vi hade inga hemligheter.
Tänk er en värld utan egoism och lögner.
Det låter vackert.
Hon tyckte inte det. Så fort jag nämnde det fick hon bråttom iväg.
Jag är verkligen tacksam för att jag har er två i mitt liv.
Men med marsianer är det annorlunda. Vi har en djupare kontakt.
Djupare än samtal. Rikare.
Med henne skulle jag kunna leva som det var menat.
- Säg det till henne, då. - Du kan väl försöka be om ursäkt?
- Min första artikel är publicerad. - Bra, Kara.
Tack. Jag har en ny idé, men min nya chef är inte så pigg på den.
Eller på mig, för den delen.
Det är svårare än jag trodde. Och jag trodde att det skulle bli jättesvårt.
Men jag försöker. Så...
Kom ihåg att alltid tro på dig själv, min dotter.
Ja, tack för rådet.
- Vad är det här för ställe? - Det är privat.
- Förlåt, jag... - Ska inte du testa dina förmågor?
Jo, men Winn sa att vi skulle "chillaxa i fem". Vad nu det betyder.
- Vem är den där kvinnan? - Min mor.
Det är inte hon på riktigt. Det är ett hologram med hennes kunskap.
Vi hade såna här konstruktioner på Daxam.
Daxam. Kryptons systerplanet.
Full av översittare och njutningsvarelser.
- Hej då, mamma! - De är själviska...
- Ledsen för det. - Det var en passande beskrivning.
Jag gillar att berätta för henne om min dag.
Jag vet att hon inte är verklig, men det gör att jag känner mig mindre...
- Ensam. - Ja.
- Hon är het. - Ursäkta?
- Din mor, menar jag. - Okej...
Winn sa att jordbor kallar vackra kvinnor "heta".
Det stämmer inte, va?
Låt inte Winn lära dig för mycket om jordkvinnor.
- Men du kanske kan lära mig. - Jag?
Hank sa att jag bara är säker på DEO.
Men du kanske kan följa med mig ut?
Jag måste väl vara säker med jordens starkaste kvinna?
- Det är nog ingen bra idé. - För att du är från Krypton.
Nej, men... Vi ses.
- Hej, Sawyer. - Danvers. Jag har ett tips. Är du på?
- Det gick fort. - Jag sms: ar adressen.
Just det - ta på dig nåt snyggt.
Du ser riktigt bra ut.
Javisst. Du med, med skorna och frisyren...
Jag jobbar inte hela tiden.
Men det här är väl jobb? Vad gör vi här?
Vänta bara.
- Vad är det här för människor? - National Citys grädda.
Jag ser en bankdirektör.
Ett par hedgefondägare.
Och en ledamot i kommunfullmäktige.
Vad gör alla här?
Det får du snart reda på.
De kom från bortom stjärnorna och färdades genom rymden.
Ljusår. Parsec.
Oändliga avstånd.
Varför? Kom de hit för att invadera oss?
Nej.
Kom de med fredliga avsikter?
Inte det heller. De kom hit för att underhålla oss.
Det finns inga regler i min bur. Inga lagar.
Alla deltagare är medvetna om riskerna, och de är här för er skull.
I kväll är det extra speciellt, för vi har vår mordiske brevakk här.
Quill!
Syvilliern. Han blev inte mördad. Han dödades här. I ringen.
National City har en hemlig slagsmålsklubb.
Han ska möta M'gann M'orzz-
-den vackra och brutala-
- ännu obesegrade sista dottern från den röda planeten.
Miss Martian!
Slåss.
Nån kommer att bli dödad.
Kanske vi. Klockan tre.
- Vi borde ha ringt förstärkning. - Det har jag gjort.
Mina damer och herrar!
Vi har en oväntad ny huvudattraktion!
Nåt väldigt speciellt. Stålflickan. Maktens mö.
Den sista kvinnan från Krypton: Supergirl!
Det här är din motståndare: Draaga!
Jag har aldrig dödat en kryptonier.
Och så ska det förbli.
Polis!
Är du oskadd?
Hoppas att det inte var så många som satsade på mig.
Är det säkert att du mår bra?
Jag blev precis spöad av en två meter lång utomjordisk gladiator.
Jag mår verkligen inte bra.
Utomjordingar som slåss mot utomjordingar för pengar?
Vi har alltid utnyttjats, men det här är nåt värre.
Vi måste berätta en sak för dig, J'onn.
Din vän M'gann... Megan... Hon är inte den du tror.
Vad ska det betyda?
Vi såg henne i går. På slagsmålsklubben. Hon slogs.
Hon kallas "Miss Martian".
Hank.
Vad tänker du göra?
Ingen värmesyn. Ingen röntgensyn. Men du är stark!
- Lika stark som Kara? - Inte ens i närheten.
Få se. Ingen is-andedräkt. Det är ju lite trist.
Du kan inte flyga heller, men du hoppar riktigt högt.
Vi snackar höghus på en enda studs.
- Du har superhjältepotential. - Superhjälte?
Du vet, vara ute och bekämpa brott, rädda folk, ha på sig en dräkt.
På tal om att vara ute. Jag blir tokig här inne. Jag behöver luft.
Du hörde vad Hank sa. Du måste stanna här på DEO.
Om jag var ute skulle jag säkert kunna flyga.
Bra försök. Nej, vi ska stanna här.
Jag är ny här. Jag försöker göra ett gott intryck.
Jag är också ny här. Jag försöker också göra ett gott intryck.
Nej. Tyvärr.
Om jag blir superhjälte behöver jag väl en dräkt?
Nåt coolt, som Karas.
Inte för att skryta, men jag designade faktiskt Supergirls dräkt.
Och namnet, "Supergirl"... Vem kommer på de här namnen?
Det var inte jag.
- Du kan få komma på mitt. - Menar du det?
Ja, och så gör du min dräkt.
Okej. Jag fattar vad du försöker göra.
Jag? Försöker jag göra nåt?
Ja. Du smickrar mig och säger att jag ska få göra din dräkt-
-för att jag ska släppa ut dig.
Den tanken hade inte ens slagit mig.
Vi smyger bara ut en stund. Två nya kompisar-
-som gör lite fältarbete-
- lever ut våra fantasier och är skötsamma.
Fan ta dig, Mon-El från Daxam. Jag är så svag.
Jag har en sak. Kommer du ihåg utomjordingsmordet?
Två rader kladd är ingen story.
Jo, när det finns kopplingar till en hemlig slagsmålsklubb.
Ta min tystnad som en inbjudan. Prata fort.
Gästlistan är full med viktiga och mäktiga personer i National City.
- Vem är din källa? - Jag måste återkomma med det.
Har du inte ens en anonym källa?
Nej. Inte än. Men jag lovar att det stämmer.
Det stämmer inte förrän du kan visa dina källor.
Det här är journalistik. Inte Reddit.
Nej, du sa att vi skulle testa dina krafter.
Absolut, det ska vi. Efter det här.
På Daxam är det en stor förolämpning att inte besvara en skål.
Jag vill ju inte vara kulturellt okänslig. En öl.
Drick, drick, drick!
Svep, svep, svep.
Dags att gå!
- Kom in, för all del. - Du ljög för mig.
- Jag känner till slagsmålen. - Jag ljög inte. Du frågade inte.
Lägg av. Det var därför du inte ville upprätta bandet.
- Då skulle jag veta vad du gjorde. - Vad jag gör är min ensak.
Vem driver klubben? Jag ska stoppa det.
Du vet inte vem du bråkar med.
- Hon har mäktiga vänner. - Det har jag också.
De utnyttjar dig. Som ett djur.
Jag slåss bara för mig själv.
Det här är vår verklighet. Det här är världen som du har skapat.
Vad tjänar du på det? Är det pengarna? Ruset av att döda?
Jag har aldrig dödat nån i ringen. Du förstår inte.
Hjälp mig att förstå, då!
Vi är de sista av oss. Vi är ensamma.
Det är vårt ansvar att bevara allt vi har förlorat.
Där är vi olika. Jag vill inte minnas.
Du vill vara kvar där och återuppleva allt. Inte jag. Jag vill glömma.
- Jag glömmer aldrig min familj. - De är döda.
Men vi är vid liv.
Gud hjälpe dig, M'gann. Du är förlorad.
Hon kallar sig "Roulette".
Egentligen heter hon Veronica Sinclair.
Kom inte tillbaka hit.
- Jag stänger ner din verksamhet. - Skulle inte tro det.
Du bedriver olagliga slagsmål. Du bryter mot lagen.
De är inte människor. De har inga rättigheter.
På vilket sätt bryter jag mot lagen?
- Det var cyniskt. - Inte alls.
För de här missfostren är jag en frälsare.
Jag har gett dem en plats där de känner sig speciella.
Där de får ära och tjänar en liten slant.
Vad har du nånsin gett dem? Blåtiror? Det enda du gör är att låsa in dem.
Dem du kidnappar och tvingar att slåss, då?
Vissa av dem är skyldiga mig pengar. På det här viset blir vi kvitt.
- Och om de dör i ringen? - Det finns alltid fler.
Michael Vick begick ett stort misstag.
Folk bryr sig inte om utomjordingar. Däremot bryr de sig om hundar.
- Du är vidrig. - Och du är naiv.
Du kan inte förändra dem.
Inte heller de bortskämda snobbarna som betalar dyrt för blodspillan.
Du kanske kan stänga ner slagsmålen. Men bara ett litet tag.
Du kan inte sätta stopp för hasardspel.
Och du kan inte hindra varelser från att göra allt för att överleva.
En sak du ska veta om mig är att jag bara satsar på säkra kort.
Och du, flicka lilla, är så säker man kan bli.
Jag borde ha bränt champagneglaset ur handen på henne.
Tror du att hon har rätt? Ger hon utomjordingar vad de vill ha?
Hur hindrar man dem från att låta sig utnyttjas?
Genom att erbjuda dem nåt mäktigare än rädsla.
- Winn. - Inget. Jag är inte bakfull.
- Agent Schott. - Ja, sir.
Mon-El är jätteduktig. Han är här på DEO. Han är här.
- Han har hjärtat på höger sida. - Vad fascinerande.
Vi har fått rapporter om en 1,82 lång utomjording som har angripit två män.
Nyheterna är så våldsamma nu för tiden.
- Han hade visst en sidekick på 1,57. - Jag är 1,75!
Winn tog med Mon-El ut på stan i går och mirakulöst nog är ingen död.
Men vi hade tur. Du borde ha pratat med honom.
Jag? Varför är det mitt fel?
Vi granskas från alla håll. Vi jobbar hårt för att få människornas tillit.
En enda utomjording kan förstöra allt.
Du pratar inte om Mon-El längre, va?
Jag pratade med M'gann i går.
Använde du din snälla röst?
Okej, hon har uppenbarligen problem-
-men hon är den sista av er art.
Hon har förlorat allt. Hon är ensam.
Du kan inte behandla henne som nån brottsling i mängden.
Och nu pratar inte jag om M'gann längre.
- Du ser förjävlig ut. - Tack. Jag såg mig i spegeln i morse.
Det är inte Winns fel. Jag lurade honom...
Winn klarar sig. Liksom killarna du skadade. Du borde inte ha gått ut.
Hank sa att jag skulle stanna här inne för att det var säkrast så.
Men inte för min del. Det var säkrast för människorna.
När jag var ny på jorden gick jag på min första skolbal.
Scott Klein bjöd upp mig.
Jag klev honom på foten och bröt tre tår på honom.
Det tar lite tid att vänja sig vid att ha de här förmågorna-
-och att leva i den här världen.
Jag vet att det är svårt att vara trevlig mot mig. Jag är från Daxam.
Det är inte därför jag har varit kylig. Och säg inte emot.
Mina föräldrar gav mig otroligt mycket.
Jag var så älskad.
Pappa var forskare och mamma kämpade för rättvisan.
De var stolta, starka personer.
De var goda kryptonier och ännu bättre föräldrar.
Det är så jag vill minnas dem.
- Varför skulle du inte det? - För att de inte var perfekta.
Oavsett hur intelligenta de var kunde de inte rädda oss.
Du har inte träffat mina föräldrar. De var inga bra förebilder.
Men mina såg att domedagen närmade sig och gjorde inget åt det.
Det var inte dina föräldrars fel. Det var inte ens Kryptons fel.
Vi delade stjärna. Det är allt.
Jag lovar att göra som jag blir tillsagd från och med nu.
Jag hörde att du överlevde ett slagsmål mot Draaga.
Jag såg honom slåss på Warworld en gång. När jag vaktade kungafamiljen.
Draaga fick ett hugg i högerbenet. Sen dess är han starkare i vänstern.
Tack.
- Om du tänker läxa upp mig igen... - Jag vill be om ursäkt.
Jag borde inte lägga mig i hur du lever. Men jag överger dig inte.
Jag är inte värd din vänlighet, J'onn J'onzz.
- Jag sa åt dig att inte komma igen. - Ytterligare en grön marsian.
Här har vi kvällens huvudattraktion.
- Vad är det? - Hank har varit borta i flera timmar.
- Har du försökt ringa? - Winn spårade mobilen.
Den var i gränden bakom baren.
Nån har tagit honom. Och Megan kom inte till jobbet i dag.
Det är Roulette.
- Vart ska du? - Andra ronden.
Vi har problem, Alex.
- Ser du Hank? - Nej, det är helt tomt.
Slagsmålsklubben är borta som om den aldrig har varit här.
Hur hittar vi henne? Vi är inte på mejllistan.
Nej, men jag vet nån som kanske är det.
Ursäkta. Du får inte gå in där.
Jag blinkade bara och så smet hon förbi.
Förlåt, Lena. Det är mitt fel. Jag måste prata med dig.
Anteckna att Kara Danvers alltid är välkommen in, Jess.
Är det sant?
- Tack. - Hur kan jag hjälpa dig?
Jag tror att en vän till mig är inblandad i nåt skumt.
- "En vän." - Nej, det är en riktig vän.
Han är försvunnen. Känner du till Veronica Sinclair?
Hon rör sig i dina kretsar.
Tajta klänningar och en Lisbeth Salander-tatuering?
- Ja, vi gick på samma internatskola. - Jag måste hitta henne.
Det är ju det som är grejen. Hennes klubb flyttar på sig.
Vet du var nästa match hålls? Jag är desperat.
Jag är en Luthor. Självklart blir jag inbjuden.
Hennes underhållning intresserar mig inte.
- Tack. Jag står i skuld till dig. - Jag vet att du finns där för mig.
Var de där matcherna tillräckligt farliga?
Var de tillräckligt våldsamma?
I kväll blir det ändring på det.
Våra gladiatorer ska slåss om äran att få bli den sista gröna marsianen.
I kväll ska de utkämpa en dödsmatch!
- Jag utkämpar inga dödsmatcher. - I kväll gör du det.
Slåss.
- Varför visar du dig inte? - Jag bestämmer över min sanna form.
Det kan de inte ta ifrån mig.
Och jag tänker inte slåss mot dig.
- Vi har inget val. - Det är det enda vi har.
Bara en av oss kan vinna. Jag sa ju att jag gör allt för att överleva.
Och nu tänker du bli en mördare.
Det finns ingen skam i att överleva.
Jag skäms inte. Det gör jag inte.
Du slåss inte för pengarna.
Du gör det för att du tror att du förtjänar det. För att du överlevde.
Men du behöver inte straffa dig själv längre, M'gann.
Du är förlåten. Det är vi båda.
Jag tänker inte döda honom. Jag vägrar.
Jag misstänkte att det här skulle hända.
Stå still!
Stanna!
Hallå!
Backa.
De vet vem de kan lita på.
Sänk vapnen, allihop.
Jag vet att ni har det dåligt.
Men att slåss mot varandra? Det är ju det de vill att vi ska göra.
Andra utomjordingar är inte fienden. Hon är fienden.
När vi vänder oss mot varandra glömmer vi bort de riktiga problemen.
Cadmus, och människor som Roulette säger att vi är farliga.
Det är det de vill att alla ska tro.
Låt dem inte få rätt om oss.
- Du är gripen. - För vadå?
Att servera alkohol utan tillstånd, till att börja med.
Du har nog redan fattat det, men det är inte smart att satsa emot mig.
Hej, jag tänkte hjälpa till. Vad är det som händer?
Vi har fått order om att släppa henne.
- Det handlar om timing och kontakter. - Du kommer att få det du förtjänar.
- Borde ha satt dit henne på nåt sätt. - Du är en bra polis.
- Du börjar väl inte bli mesig? - Nej.
I såna här usla lägen vill jag alltid ta ett glas.
- Vad sägs? Jag bjuder på första. - Jag kan inte.
Hej, älskling.
- Nästa gång? - Visst, nästa gång.
Jag vill visa min story.
Den om slagsmålsklubben som jag sa nej till?
Nej, den med den officiella polisrapporten-
- tekniska bevis från rättsläkaren och en namngiven källa.
Jaså? Vem är din källa?
- Supergirl. - Supergirl?
Ja, hon är... en nära vän till mig.
När jag berättade att jag ville skriva om det här-
- så ville hon hjälpa till. Mycket. Så vi pratade väldigt länge-
- och hon har godkänt att bli namngiven.
Du skaffar källor. Det är bra.
Sammanfattningen är för lång. Du har satsradningar.
Du använder inte rätt presstil. Skriv om den.
Hej.
- Jag hörde att du slog Draaga. - Ja, tack för tipset.
Jag trodde att superkrafter skulle vara roliga.
Det kan de vara. De kommer att bli det.
Jag ska lära dig.
Du ville väl inte umgås med mig?
Du har rätt. Det ville jag inte.
Men jag har bett DEO om att få bli din handledare.
- Varför? - Jag kom inte hit för att bli hjälte.
Jag sändes hit för att skydda min kusin.
För att lära upp honom och hjälpa honom.
Jag fick aldrig uppfylla det syftet.
Så på nåt konstigt vis, genom att hjälpa dig-
-så får jag en ny chans att göra det.
Vem kunde tro att en daxamit och en kryptonier skulle samarbeta?
- För att ditt folk är festprissar? - Nej, för att ditt folk är snobbar.
Jag överlämnar mig till dig, Kara.
Jag knackade i alla fall.
Jag trodde inte att du skulle vilja prata med mig igen.
Det krävs mer än en bur och en dödsmatch för att bli kvitt mig.
Förlåt att jag är en sån besvikelse för dig.
Det är som du sa. Det förflutna är borta.
Det viktiga är det som händer nu.
Om du inte vill upprätta bandet, så gör det ingenting.
Jag vill bara känna dig.
Förlåt. Det är jobbet.
Jag finns här. Om du behöver mig.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com