Celeste.
Herregud...
Det var bara en mardröm.
- Borde de inte vara vakna? - Jösses.
Josh och Max. Vi har försovit oss. Sätt fart, vi har bråttom.
- God morgon, farmor. - Proteinbar till frukost i bilen.
Er favorit.
Jag ska ändå till stan och kan skjutsa er.
Tack, Mary Louise.
Vad handlade mardrömmen om?
Det var dumt. Ingenting egentligen.
- Du sa "våldtäkt". - Va?
Nåt om en våldtäkt.
Kan jag få lite vatten?
Jag stoppar den i den lilla fickan.
Första skoldagen!
Lugna er, pojkar. Jag kan inte höra mina tankar.
Sluta tänka då, mamma! Ge hit den, din idiot!
Tyst!
Hederliga unga män blir inte hederliga i en handvändning.
De är först hederliga unga pojkar.
Ska man vara en hederlig ung pojke lyssnar man på sin mamma.
Hon sliter hårt för er skull. Det är därför solen skiner på henne.
Tack, Mary Louise.
Två visningar, studievägledning och allas blickar - det blir en tuff dag.
Första dagen på läsåret måste vi prestera som mammor igen.
Vem är fetare och vem är äldre? Alla blir bedömda igen.
Värsta dubbelmoralen. För papporna räcker det med att bara visa sig.
De här mammorna får mig att börja koka.
Herregud! Chloe, för tusan! Jag vill ställa mig där.
- Kan du sänka musiken, Chloe? - Härmed inleds andra klass...
Välkomna tillbaka till underbara, underbara Otter Bay.
Jag älskar att säga det. Ska vi säga det tillsammans?
Underbara, underbara Otter Bay.
Eftersom vi ber barnen att sjunga den här sången varje år-
- så är dags att alla sjunger med. Släpp ut era inre uttrar och sjung.
Otter Bay, Otter Bay är den bästa plats som finns
Imponerande! Tonarten är F, Madeline.
Varje dag då vi frustar till liv
Med dans och sång och driv
Jag vill vara en liten utter i vår bukt
Ja! Ni får mitt utterhjärta att slå!
Warren. Du satsar hårt på skolandan i år.
- Det är mitt utterblod. - Madeline Martha Mackenzie.
- Lisa Coolidge. - Väldigt fin mässa, Warren.
Det var morgonsamling. Mässor har man när nån dör vid en skolinsamling.
- Gå inte för långt nu. - Det är du som inte ska gå för långt.
Fjolårets galenskaper var du den drivande kraften bakom.
- Vill nån ha en cupcake? - Melissa!
Jag tar en till varje lår. Jag brukar trycka i mig såna här.
Ge en till Warren som han kan trycka upp nånstans.
Nu börjas det. Det här är högklassiga mammor. Glutenfria?
- Var Tahoe trevligt? - Javisst. Nathan fångade mycket fisk.
- Du lär sälja hus som aldrig förr. - Det är busenkelt i Monterey.
Jag borde ha gjort det för längesen.
- Jag letar rätt på Skye. - Okej.
- Okej... Har ni bråkat? - Nej, men jag önskar nästan det.
- Hon var varit så där ett bra tag. - Hur då?
- Känslokall och avlägsen. - Du menar att ni inte har sex.
- Glöm inte Abigails studievägledning. - Jag får dina mejl.
- Sex stycken i morse, så tack. - Det handlar om hennes framtid.
- Min dotter Amabella är i din klass. - Trevligt att träffas.
Hon har 152 i IQ. Geninivå. Det är en väldigt hög kvot.
Jag förväntar mig att du ger henne extra mycket uppmärksamhet.
Förresten... Min Amabella blev mobbad i fjol.
Det var bett och stryptag, så vi ska se till att det inte upprepas.
Problemet med meditation är att man stänger ute sina vänner.
- Och ser hon inte lite konstig ut? - Menar du Bonnie?
Hon var konstig före Tahoe.
Disträ är en sak men rubbad är nåt helt annat.
Din jävel! Varför trängs du?!
- Tutan. - Förlåt. Du vet hur jag tar i.
Vi måste ta reda på hur hon tänker. Ska vi ta en kaffe?
Gud, vad Renata slickade den nya lärarens röv.
- Jag trodde att hon skulle kvävas. - Lugn...
Jag går på damernas. Kan du beställa en americano?
Hej, Bruna! Säljer du gräs? Det luktar. Behåll växeln.
Mary Louise?
- Hej! Madeline. - Vad trevligt att träffas igen.
- Hur har du haft det? - Barnen mår bra. Hur har du det?
Jag ska inte klaga. Fast det kan jag faktiskt.
Min son är död.
Celeste har berättat hur du hjälper till med pojkarna.
Hon borde skaffa en husa. Du är väldigt kort.
- Ursäkta? - Jag menar inget illa.
Eller det kanske jag gör. Korta människor är opålitliga.
Ursäkta. Jag brukar vara en bra människokännare-
- men du har alltid varit så svår att läsa.
Du verkar vara en trevlig person. Kärleksfull.
- Men du framstår även som en krävare. - En krävare?
Det finns människor som nöjer sig med det de har-
- och det finns andra som bara kräver mer.
- Jag är ingen krävare. - Ta inte illa upp. Jag är krävare.
Jag kräver att få tillbaka Perry. Jag kräver att få veta vad som hände.
Jag frestas att fråga dig, men skulle väl knappast få höra sanningen?
Din son tappade balansen och föll.
Det verkar vara allas version beroende på vilka man umgås med.
- Mary Louise. - Madeline och jag pratade lite.
Vad fan var det där? Hon verkade ta ställning och jag gillar det inte.
Där har du mitt liv.
- Ursäkta. - Men hej!
Tori. Jag kände inte igen dig.
Jag har förstorat brösten.
Det är underbart. Jag har alltid haft lite låg självkänsla.
- På grund av brösten? - Näsan. Ingen tänker på den längre.
Men alla lägger märke till de här, och det retar Joseph.
Så... Vi ses säkert igen.
- Hur länge tänker hon stanna? - Hon pendlar från San Francisco.
Hon har varit till stor hjälp.
Jag vore nog förlorad utan henne.
Varför är du här i dag? Det var ett tag sen.
Jag har drömt mardrömmar på senare tid.
Jag kanske triggas av skolstarten och associerar den platsen med...
Det är förståeligt.
I går var en riktig goding.
Perry och jag var på fertilitetskliniken.
Allt var så fint, men plötsligt...
så förvandlades jag till ett monster.
Jag försökte strypa och lyfta upp honom...
Det var väldigt obehagligt.
Och lite spännande.
Betraktar du dig själv som ett monster?
Jag känner nog att jag fortfarande...
- bär ansvaret. - För...?
För olyckan.
Om jag hade lämnat honom tidigare kanske han skulle vara vid liv nu.
Att jag valde den kvällen att lämna honom och säga det till honom...
Till och med som död förmedlar han att det är du som bär skulden.
Det är alltid du som bär skulden.
Det är inte sant.
- Har du börjat dejta nån? - Nej.
Den delen av mig är död. Att hjälpa pojkarna har högsta prioritet.
- Att se mamma glad kan hjälpa. - Kan livet bara fortsätta med en man?
Nej, men kanske med friheten det innebär.
Du är fortfarande gift, Celeste, trots att din make är död.
- Var har du varit? - Jag skulle ju ut och springa.
- I två timmar? Jag har ringt dig. - Förlåt.
Jag trodde bara att du hatade Tahoe men sen vi kom tillbaka... Kom igen.
Jag behöver lite utrymme, har jag ju sagt. Släpp det.
Den röda bläckfisken är min favorit på akvariet.
När den närmar sig sjögräset ändrar den färg och kamouflerar sig.
Ser ni hur den ändrar färg?
Vill ni veta en kul grej? Det är lite läskigt. Vågar ni höra?
Honorna har ett dödligt gift-
- och ibland dödar de och äter hanen efter att ha parat sig.
Varför är de vackraste varelserna farligast? Som ormar och spindlar.
Jag önskar jag visste svaret på det. Du är väldigt observant.
Vackra färger kan fungera som en varning-
- så att andra djur håller sig på säkert avstånd.
Nu vet ni.
- Hur är läget? - Bra. Själv, då?
Sådär. Bonnie har varit mentalt frånvarande hela sommaren.
Får jag be dig om en stor tjänst?
Skulle du kunna luncha med henne?
Du kan prata med kvinnor och förstår Madeline bättre än jag gjorde.
Hon kanske öppnar upp sig för dig. Du kan sånt här.
Som hon stöter bort mig önskar jag att jag hade stannat hos Maddie.
- Jag menar inte... - Nej då.
Jag är ingen äktenskapsexpert.
Om du ber din exfrus man-
- att ta över kommunikationen med din nuvarande fru...
Varför ska du alltid vara så spydig? Du är av naturen en spydig jävel.
- Du är en spydig jävel. - Nathan...
Istället för att prata med Bonnie borde du omfamna hennes intressen.
Jag får inte ens omfamna henne. Din spydiga jävel.
Skit samma. Spydiga jävel.
Hallå? Juliette, jag kommer nu.
Vänta lite. Hallå?
Hej! Jag kan inte...
- Vad tycker du? - Jag gillar utsikten.
Ursäkta, jag pratar i telefon.
Jag trodde att Tahoe skulle hjälpa men hon är på en annan planet.
Ett ögonblick. Och jag som sa att jag gillade Janes lugg.
- Kan du lägga på, tack? - Va? Jag får ringa upp.
Hur kan jag stå till tjänst?
Jag kan inte förneka det.
Precis så.
Vackert. Ner och blicken hitåt. Underbart!
Jag är less på inflytelserika kvinnor som framställs som blygsamma.
- Vad är det här? - Vi fotar inflytelserika kvinnor.
- Skulle inte det vara på kontoret? - Nej, både hemma och på kontoret.
Du är fin.
Hon har 3,8 i snittbetyg och ordnade en insamling mot människohandel.
Stanford antar mindre än 10 % precis som Princeton och Williams.
- Utan alumner i släkten... - Skolorna borde slåss om henne.
- Hon är en utmärkt kandidat. - Kandidat är fel ord.
Hon har ju 3,8 i medelbetyg.
Hon fick 1 350 på SAT-provet och kommer att få privat läxhjälp.
Jag vill inte ens gå på college.
- Hon är nervös och menar inte det. - Jag menar det.
Jag vill inte gå på college. Gud, vad skönt att säga det högt.
Abigail, du ska gå på college.
Vår planet dör, men Gud förbjude att jag inte skulle läsa Lysistrate.
Collegestudenter super och knullar och överväger könsbyten.
- Jag tänker inte gå på college. - Det gör du visst.
Gör det själv, om du så gärna vill.
Jag försöker inte stå i centrum nu. Det här handlar om din framtid.
- Jag gör det inte. - Hemskt ledsen.
Vart tog hon vägen?
Kände du till det här? Inte ens efter en hel sommar i Tahoe?
- Kände Bonnie till hennes planer? - Bonnie är inte närvarande.
Ofattbart. Om hon inte går på college får hon inget liv.
Hon får servera snabbmat i hela sitt liv. Önskar du henne det?
Du bär också ett visst ansvar. Du är hennes pappa!
Det är hennes sista skolår och du lät allt gå åt helvete i Tahoe!
- Du slog mig. - Du förtjänar det!
Om hon inte går på college, vad ska hon då göra? Jobba i butik?
Jag ringer upp dig. Mary Louise?
- Hejsan, Madeline. - Vad händer här?
Jag överväger att skaffa en lägenhet i stan-
- för att kunna hjälpa till med pojkarna utan att vara till besvär.
- Jobbar du med uthyrningen här? - Både Oren och jag gör det.
Du har högklackat på dig.
Ja.
Oren, får jag prata lite med mrs Wright?
- Ni är i goda händer. - Tack.
Jag förstår att du sörjer och att du har varit med om nåt fruktansvärt-
- men jag uppskattade inte det du sa. Det var inget jag förtjänade.
Nej, det gjorde du inte. Jag ber om ursäkt.
Det rörde inte dig. I skolan hade jag nån jag trodde var min bästa vän-
- tills hon visade sig vara opålitlig och åsamkade mig stort lidande.
Hon var en kortvuxen sak med en sprudlande personlighet-
- som skulle dölja hur fullständigt rutten hon var på insidan.
Du är så lik henne att jag straffade dig för det, och det var fel av mig.
- Oren? - Ja?
Oren kan säkert hjälpa dig.
Var var vi nånstans?
- Det där såg säkert knäppt ut. - Ja.
- Har du nån diagnos? - Har du det?
- Det är högst troligt. - Jag tror inte att jag har det.
Bete dig inte konstigt bland folk.
Barnens föräldrar litar inte på psykfall.
- Uppfattat. Tack. - Folk snackar, som du vet.
Som jag vet? Vad betyder det?
Du är ju en av "Monterey 5". Du var där när den där killen föll.
- Vem har sagt det? - Nån på jobbet. Vi ses.
- Det var sättet han sa det på. - Hur sa han?
Som om vi har eldröda bokstäver på ryggen.
- Tro inte att folk slutar skvallra. - Folk gör sånt.
Vi är bara paranoida. Polisen har definitivt gått vidare.
- Det vet vi inte helt säkert. - Jag har pratat med Susie Burke.
Hon är nära vän med inspektör Quinlan. Väldigt nära...
Vi kan skvallra om det sen men hon hörde Quinlan säga-
- att utredningen inte är avslutad trots att de inte har nåt att gå på.
- Bra. - Det är bra.
- Vi klarar oss. - Okej.
- Vi har väntat på dig på stranden. - Nåt kom emellan.
Jaså?
- Vad är det? - Mår du bra?
- Bryr du dig? - Om jag bryr mig? Vad händer?
Jag har dödat nån. Minns du det? Det är jobbigt.
Är du arg på mig av nån anledning?
Jag är arg på mig själv.
Jag borde ha berättat sanningen, men du och alla andra sa att han föll.
- Bara för att skydda dig. - Tack för det.
Jag kan inte ens prata med min man.
Eller mitt barn.
Jag får lov att svälja allt.
Du kan prata med oss. Vi ställer upp för dig, allihop.
Det har inte känts så.
Förlåt, men du var i Tahoe. Det här är inget man kan mejla om...
Hej!
Hej då, Maddie.
- Rena solstrålen, va? - Förlåt för att jag knuffade dig.
- Jag vill prata med Abby. Är hon här? - Abby!
Jaha... Vad skulle det där föreställa?
Jag tycker inte att college passar alla.
Okej... Varför passar det inte dig, då?
Först och främst har vi kostnaden. Det är väldigt dyrt.
Om du inte tänker gå på college antar jag att du har en annan plan.
Vad blir det?
- Jobba för en startup. - Men Gud...
- Ett som bygger hus åt hemlösa. - Ursäkta?
Till skillnad från privata hycklare som banker och kreditkortsbolag-
-tjänar vi pengar på att hjälpa folk.
- Är det här nåt som finns? - Jag börjar i juni.
Du menar inte allvar. Du kan inte satsa på nåt som är så kortsiktigt.
- Det gör jag inte heller. - Vad gör du, då?
Det finns fyra miljoner hemlösa i USA och medelåldern är nio år.
Det skiter jag i! Jag bryr mig inte om några jävla hemlösa!
- Va? - Jag menade inte så.
Men ge pengar till välgörenhet medan du går på college.
- Jag ska inte gå på college! - Jo! Det är inget vi förhandlar om!
- Du gör det för att jag säger det! - För att du säger det?
- Du har aldrig gått på college! - Det är just därför du ska göra det.
Annars får du inget liv!
- Kan du inte be henne åka? - Pojkarna älskar henne verkligen.
Och hon är faktiskt till stor hjälp.
Vad är det? Du vill nog inte ha råd om hur du ska hantera din svärmor.
Varför löser du inte in checkarna? Berätta varför, Jane.
Det är våldtäktspengar. Jag kan inte.
Ziggy förtjänar dem. Han har rätt till Perrys dödsbo.
Har du nånsin hatat mig? Om så bara lite.
- Hur skulle jag kunna hata dig? - För att jag låg med din man.
- Fast inte... Du vet vad jag menar. - Han våldtog dig.
Jag visste att han var gift men inte att han var gift med dig.
Jag klandrar dig inte för nånting.
Det hade jag gjort i dina kläder. För att en man ska vara otrogen-
- måste det finnas en annan kvinna som oftast bär halva skulden.
Jag rår inte för hur det slutade men definitivt hur det började.
Är du glad att han är död?
Det är komplicerat.
Seså, allihop. Lägg bort den, Max. Kom nu.
Det ser jättegott ut. Tack, Mary Louise.
- Skulle vi inte få KFC? - Man kan inte äta snabbmat varje dag.
Vi äter det inte varje dag.
Man har förbjudit snabbmatställen i vissa delar av San Francisco.
Minns ni när vi gick över Golden Gate-bron?
- Den är röd. - Det har du rätt i.
Pappa sa att han tänkte simma till Alcatraz.
- Hajarna hade ätit upp honom, dummer. - Nej, pucko!
- Hallå! Du kan göra illa honom. - Jag rörde honom knappt.
Du stack honom med gaffeln, Josh. Det är oacceptabelt. Snälla...
- Jag saknar pappa. - Det vet jag att du gör.
Det gör vi allihop. Det tar tid att komma över det här.
De sörjer, Celeste.
Deras pappas död är inte nåt man kommer över som en förkylning.
Er pappa var en fantastisk man. Ni hade tur som fick ha honom.
Det är väldigt orättvist att han dog och ni är fortfarande arga för det.
Ni blir arga när andra barn får behålla sin pappa men inte ni.
Häromdagen träffade jag några vänner-
- vars söner inte kan mäta sig med er pappa. Inte på långa vägar.
Jag blev så arg på-
- att deras mediokra, spinkiga, knubbiga och tunnhåriga-
- mellanchefer till söner var vid liv medan min Perry... Min Perry...
Jag ville bara skrika rakt ut.
Vet ni vad jag gjorde? Jag skrek faktiskt.
Vill ni höra? Okej.
Mary Louise! Mary Louise, snälla...
Är min sorg för högljudd för dig? Jag borde vara diskretare.
Vi borde skrika och slå och slita vårt hår!
Är du inte arg?
Inte?
Ursäkta.
Jag känner mig så ensam.
POLISSTATION
Vi var som vilddjur som ville rädda henne.
Alla instinkter inom mig skrek högt-
- att han skulle döda henne om vi inte hjälpte.
Han kunde ha krossat henne eller sparkat in revbenen.
Jag visste inte vad han tänkte göra. Sen lyckades Renata eller jag-
- få tag i honom och han grep tag om Janes hals.
Förlåt.
När ni er redo... Titta ordentligt.
Nej! Jag ska fan döda dig! Nej!
Hur är det, Celeste?
- Är det bra, vännen? - Ja.
En till mardröm, eller?
Ingen fara.
- Förlåt. - Det är ingen fara.
Du...
Vem är det vi ska döda?
Text: Magnus Öberg www.sdimedia.com