Kultsi, aiotko olla siellä koko illan? -Tulen ihan pian.
Ettei ole edes telkkaria!-Älä valita. Minusta täällä on idyllistä.
Eikö tämä olekin ylin kerros? -On kai.
Kylpyhuoneessa kuului jotain narinaa.
Tämä on vanha talo. -Niin tietysti.
Mennäänkö antiikkikauppaan huomenna? -Haluan mennä noitamuseoon.
Kaikkihan menevät sinne. -Niin, mutta kun nyt olemme täällä...
Hyvä on, noitamuseoon sitten. -Kiitos.
Kaikkea mitä kultani haluaa.
Mutta nyt ruvettiin nukkumaan. Meillä on aikainen herätys.
Hyvää yötä.
Dan, löysitte siis tänne. -En eksynyt tällä kertaa.
Vaimoni Jessica-Gretchen. -Hauska tavata lopultakin.
Tässä on Rose-täti, omistaja. -Anna ja Jessica Coffey.
He tulivat katsomaan taloa. -Hei, kyllä on ihana talo.
Antakaa anteeksi. Hänelle on vaikeaa antaa yritys muille hoidettavaksi.
Ymmärrätte varmastikin. -Totta kai.
Talolla on ikää yli 350 vuotta.
Se on New Englandin vanhimpia taloja.
Niiltä ajoilta kun ensimmäiset uudisasukkaat tulivat.
Vaatii se vähän korjaamista, mutta sehän on vain viehättävää.
Kaunis näköala. -Totta.
Eikö olekin hienoa? -On.
Yläkerrassa on iso makuuhuone ja kolme vierashuonetta.
Miten kauan täällä on ollut B ja B? -40 vuotta. Ihan alusta asti.
Miksi paikka halutaan myydä? -Setäni kuoli vuosi sitten.
Täti yritti hoitaa tätä itse, mutta se oli liian rankkaa.
Eikö heillä ole ollut työntekijöitä? -Ei, he tekivät kaiken itse.
Setä oli kätevä mies. Hän halusi tehdä asioita itse.
Mikä tädin kohtalo on? -Palvelutalo.
Löysimme ihanan paikan muutaman kilometrin päästä.
Varoitan teitä. Yläkerrassa vallitsee lievä sekasorto.
Mitä aiotte tehdä kaikille huonekaluille?
Sisältyvät hintaan. Olisi liian iso työ viedä ne pois. Ne kuuluvat tänne.
Mitä mieltä olet? -Onko meillä varaa?
Kyllä se järjestyy... Lupaan sen.
Hyvä on, tehdään se. -Ihanko totta?
Jos uskot, että se onnistuu. -Tiedän sen.
Rakastan sinua. Tästä tulee loistavaa.
Menen sitten kirjoittamaan paperit valmiiksi.
Oli ilo tehdä kauppoja kanssanne. -Samat sanat. Kiitos.
Onneksi olkoon. -Kiitos.
Tiedän, että on hullua pyörittää B ja B:tä.
Mutta olet haaveillut siitä kauan.
Tiedän, mutta nyt tämä on meidän yhteinen unelma.
Olen täysin samaa mieltä.
Kun seuraavan kerran tulemme tänne, tämä on kotimme.
Kulta, minne tämä kuuluu? -Keittiöön.
Keittiöön? Okei. Wiley, tule.
Loistavaa. Kulta, puhelin toimii.
Haluatko papukaijamerkin siitä? -Se olisi loistavaa.
Tilaa sitten jotain ruokaa. Minulla on nälkä.
Miltä maistuu? -Ihan hyvältä.
Joko lasit on otettu laatikosta? -Ei vielä.
Nämä saavat kelvata. Madame.
Malja...uudelle kodillemme ja yritykselle.
Onpa tämä tyylikästä.
Haluatko kuulla onnennumeroni? -Haluan lukea mitä minä sain.
"Muista rakkaimmat haaveesi tulevaisuudessa."
Ja "ongelmat kasaantuvat"...
Mitä? -Niin.
Kulta, mihin aikaan herätys huomenna?
Aikaisin. Kuudelta.
Hyvä. Syödään aamiainen sängyssä. Lettuja vai vohveleita?
Lettuja.
Väsyttää. -On ollut pitkä päivä.
Mitä?-Katson vain kauniin vaimoni sööttiä takapuolta.
Eikö jätetä tämä huomiseen?
Tiedätkö säännöt? Uudelle talolle on annettava nimi sängyssä.
Muuten iskee kauhea epäonni.
Myöhemmin. -Mitä?
Niin, minua väsyttää. -Vai tuollaista temppua sinä yrität.
Mutta muistuta minua, että öljyän sängyn vieterit myöhemmän varalle.
Hikisiä unia, kulta. -Hikisiä unia?
Olet julma. -Niin, mutta rakastat minua.
Hei.
En muistanut aamulla, missä olemme. -Tähän tottuminen kestää vähän aikaa.
Mitä asialistalla on ensimmäisenä?
Tapahtuuko mitään? -Ei.
No niin... Entä nyt? -Ei.
Entä nyt? -Joo, se se on.
Tuo on siis keittiö.
Tämä on vähän mystinen.
Se on tehty nyt.-Hyvä. Autatko minua muutaman laatikon kanssa?
Ehkä. -Tule.
Dan?
Oletko täällä?
Kulta?
Hei.
Mitä tämä kaikki on? -En tiedä.
Jonkinlainen varasto kai.
Peeveli. Katso tätä tuolia.
Eikö se tuoli ole? Mikä se on? -En tiedä. Sinuna en koskisi mihinkään.
Miksi siinä on tällaiset remmit?
En tiedä. Sano sinä. -Enhän minä tiedä.
En minä tiedä. Sinä olet meistä se fiksumpi.
Siitä sen sai, että lykkäsi sitä.
Hyvää yötä, hurmuri.
Dan, Dan, herää.
Jestas sentään, herätin teidät.
En tiedä, miten hän oli tullut. Heräsimme, ja hän oli makuuhuoneessa.
Selvä. Ei, ei. Minä soitan.
Ne lapset... Pitäkää huolta lapsista.
Mieheni Norman. Ihana, ihana Norman.
Tätä tietä, rouva Stanton. -Siinä on kiva tyttö.
Olen hyvin pahoillani. Hän oli ilmeisesti vain kävellyt ulos.
Ja käveli tänne saakka, vai? -Niin, hän osaa tien.
Hän muistaa tämän paikan. Hän tuli varmaankin metsän halki.
Ilman kenkiä... Miten pitkä matka se on?
Heillä oli aina vara-avain ulkopuolella. Sillä hän pääsi sisälle.
Pitäisiköhän teidän vaihtaa lukot?
Gretchen sanoi, ettei hänellä ole lapsia.
Mistä hän sitten puhui? -Hän on vanha ja höperö.
Minulla on tunne, että me käytämme jotenkin häntä hyväksi.
Sinähän näit hänet. Hän ei käsittänyt, missä hän oli.
Jollemme me olisi tulleet tänne, joku toinen olisi.
Olemme ainakin kunnon ihmisiä.
Odota vähän. -Joo.
Haloo? Hei, Roger...
Se oli Roger. Hän haluaa, että menen käymään Chicagossa.
Luulin, että olet täällä vielä koko ensi viikon.
Minun pitää ikävä kyllä tavata joku asiakas. Se on hyvin tärkeää.
Olen pahoillani.
Ajan kaupunkiin ostoksille. Tarvitsetko sinä mitään?-En.
Selvä. Nähdään pian.
Mistä olet saanut tuon kummallisen kirjan? -Ei se kummallinen ole.
Se on kirjastosta. Tiedäthän...
Siitä isosta rakennuksesta jonka hyllyillä on kirjoja.
Siitä paikasta, jossa on sanoja paperilla? -Juuri niin.
Miksi haluat lukea sen? -En tiedä.
Haluan tietää enemmän paikkakunnan historiasta.
Jos vaikka joku vieraistamme kysyisi siitä.
Fiksua.
Katso, tämä talo!
Sen rakensi Arthur March vuonna 1665. Hän valmisti vankkureita.
Siitä syystä nimi. Fiksua.
Olet ihan torvi! -Tiedän.
Hänen vaimonsa Lydia toimi kätilönä ensimmäisille uudisasukkaille.
Aika hurjaa.
Kulta, kuuntele!
Kun outo kulkutauti iski siirtomaan lapsiin, siitä syytettiin Lydiaa.
Häntä syytettiin noidaksi.
Hän sai hirttotuomion 1669.
Kuvittele! Joku saa flunssan, ja siitä syytetään jotain naista.
Mitä? -Rakastan feministiäni.
Olet niin hyvä että. -Niin, mutta se on turhauttavaa.
Rakastan sinua. Tule nopeasti takaisin. -Tulen kyllä.
Hei sitten, Wiley. Nähdään.
Wiley? Lähdetäänkö kävelylle? Hyvä.
Mennään.
Wiley?
Wiley, tänne!
Hei, mitä kuuluu? Onko se sinun koira? -On.
Mikä sen nimi on? -Wiley.
Olet sen majatalon omistaja, etkö olekin? -Tarkoitatko vaunuvajaa?
Niin, missä se noita asui.
Haluatko? -Ei, kiitos. Minä en tupakoi.
Minun pitää mennä nyt. Mieheni huolestuu muuten.
Päästä nyt koirani irti. -Joo.
-Kiitos. -Mennään.
Nähdään.
Tule, Wiley.
Wiley, tule nyt.
KÄTILÖ JA NOITA NOITAOIKEUDENKÄYNTI
"Siirtokunnan menetetyt lapset"
"Lydia Marchin hirttämisen jälkeen katosi monta lasta."
"Lydia oli hoitanut lapsia siitä kun ne olivat sylivauvoja."
Wiley? Wiley! Tule tänne.
Wiley, tule.
"Lydian kuoleman jälkeen lapset menivät metsään etsimään häntä."
"Kuin Lydia olisi kutsunut heitä haudan tuolta puolen."
Outoa.
Haloo?
ITÄINEN HUONE
Oletko varma? -Olen. Se soi.
Se tuli itäisestä huoneesta. -Varmaan jotain vikaa johdoissa.
Tarkistan sen kotiin tultuani. -Ehkä minä olen vain tyhmä.
Täytyy lopettaa. Nähdään huomenna. -Selvä. Hei sitten.
Norman, senkin saastainen vanha ukko.
Jess?
Kulta, oletko siellä?
Kulta, tulin kotiin.
Oletko siellä?
Haluatko seuraa?
Ei, anna vain veden juosta. Halusin vain sanoa, että olen kotona nyt.
Selvä.
Hei, onko jokin vinossa? -Ei tässä mitään.
Olet saanut ihmeitä aikaan täällä. -Joo.
On ollut paljon tekemistä. -Näen sen.
Yritin soittaa sinulle. -Jaaha.
En kuullut puhelimen soivan. -Ei se mitään.
Hei... Onko kaikki hyvin?
Joo. Väsyttää vain.
Olen nukkunut huonosti.
Minulla oli ikävä sinua.
Kuin myös.
Missä sinä olit?
Vessassa. -Olet niin kylmä.
Tuoksuu hyvältä.
Wiley, voitko hyvin?
Vaivaako sitä jokin? Se näyttää pelokkaalta. -Wiley!
En minä tiedä.
Et kai lyönyt koiraa sillä välin kun olin poissa?
En minä sitä ikinä löisi. -Minähän laskin vain leikkiä.
Olitko puutarhatöissä ennen kuin aloit laittaa aamiaista?
Unohdin sanoa, että pesukoneessa on jokin vika.
Täytyy sitten vilkaista sitä.
Oletko nähnyt vasaraa?
Jess?
Jess, oletko siellä? Jess?
Miksi hitossa ovi on lukossa?
Olitko täällä hetki sitten, kun yritin päästä sisälle?-En.
Mitä sinä teet tuolla? -Siivoan vain vähän.
Pitääkö ovi panna lukkoon sen takia? Kuulin kuiskauksia.
Kenen kanssa sinä puhuit? -En kenenkään.
Pesukarhu yritti pihistää auton. Wiley, tule!
Kuulitko? Mennään yläkertaan.
Wiley, yläkertaan. Ala tulla.
Tule!
Haluan vain tietää, mitä paidallesi on tapahtunut.
Se tarttui naulaan ja meni rikki. -Ja heitit sen menemään?
Käytin sitä riepuna.-Riepuna? Sehän oli lempipaitasi.
Ostit sen häämatkalla. -Se on vanha jo.
Hei, minä tässä.
Hän on käyttäytynyt kummallisesti. Jotenkin oikullisesti.
Joo, hauskaa.
Sinä saat sanoa sen. Minä en kyllä sano.
Odotas vähän.
Ei voi olla totta.
Voinko soittaa takaisin?
Hitto.
Mitä helvettiä?
Jeesus.
Suora lähetys.
Luoja... Kamerat toimivat yhä.
Mitä helvettiä?
Ahaa, olet hereillä. Pitää käydä kaupassa ja korjata katto.
Pärjäätkö sinä?
Pärjään.
Hyvä. Nähdään.
Oletko varma?-Olen. Hän lähti maasturilla.
Entä se koira? -Mitä siitä?
Vahdi sinä.
Pysy siinä.
Dylan?
Eric?
Kaverit, ei tämä ole hauskaa.
Kulta, tulin kotiin.
Mitäs tässä on?
Uskomatonta.
27. lokakuuta, 1998
Mikä hätänä?
Mitä jos mentäisiin jonnekin muutamaksi päiväksi?
Milloin? -En tiedä. Huomenna vaikka.
Meillä on vielä paljon tekemistä. -Niin. Olet paiskinut kovasti töitä.
Purkanut tavaroita ja muuta. Minusta olisi hyvä, jos kävisimme jossakin.
Se tekisi hyvää ajatuksille. Olet tehnyt kovasti töitä.
Ja sinä ansaitset...
En lähde minnekään ennen kuin täällä on kaikki valmista.
Dan.
Missä sinä olet ollut? -Kävelyllä.
Nukuitko sinä täällä viime yön? -Sinä kuorsasit.
Mikä sinua oikein vaivaa? -Ei mikään.
Mitä olen tehnyt? Olet koko ajan niin vihainen ja etäinen.
Johtuuko se siitä, että olin Chicagossa vaikka olisi pitänyt olla täällä?
En minä ole vihainen.
Nauhoita...
Rouva Stanton?-Nimi tähän. Hän on huoneessa 119.
Rouva Stanton, muistatteko minut?
Minä ja vaimoni ostimme teiltä sen vaunuvajan.
Olemme uudet omistajat.
Rouva, jokin yö sitten sanoitte jotakin vaimolleni.
Jotakin lapsista. -Sanoinko?
Ettekö muista sitä?
Sanoiko miehenne koskaan nähneensä jotakin?
Älä sotke Normania tähän! Mieheni oli hyvä ihminen!
Varmasti oli.
Haluan vain tietää, näkikö hän jotakin...epätavallista.
Sen huoneen oli määrä olla lastenhuone.
Minkä huoneen? -Itäisen vierashuoneen.
Mutta vaimo ei voinut saada lapsia.
Ei se estänyt häntä.
Odotas vähän! Minähän muistan sinut!
Ne lapset... Ne, jotka näit.
En ole maininnut mitään...
Heidät on syötettävä.
Hänet olisi pitänyt polttaa. Hirttäminen ei riitä.
Polttakaa hänet ennen kuin se on liian myöhäistä!
Anna anteeksi, että olen ollut niin kummallinen.
Tästä talosta se johtuu. -Ei se mitään.
Kaikki hyvin.
Missä sinä olet?
Tiedän, että olet siellä.
Mitä sinä odotat?
Jess?
Katsotaan, mitä olet touhunnut.
No niin.
Siinähän sinä olet.
Mitä sinä teet?
Huhuu?
Onko siellä joku?
Hei. Lähdetäänkö kävelylle? -Joo.
Voitko hyvin? -En. Minä en voi hyvin.
Päätä särkee. Olen tulossa sairaaksi.
Missä Wiley on? -En tiedä.
Eikö se ollut mukana kävelyllä? -Se ei halunnut tulla.
Sinähän sanoit itsekin että se käyttäytyy oudosti.
Vai se muka käyttäytyy oudosti?
Wiley?
Tule!
Wiley, tänne!
Se on varmaankin kierroksella.
Muuten... Paloiko sinulta jotain pohjaan keittiössä aamulla?
Suitsuketta se vain oli. -Suitsuketta?
Ole kiltti äläkä tee niin enää. Se haisee aivan kauhealta.
"Historiallisesta Marchin talosta tulee B ja B."
"Pari juhlii 20-vuotispäivää majoitusalalla."
"Karmivia tapahtumia öisin. Kummitteleeko Marchien talossa?"
Helkkari.
Mitä sinä teet? -Jeesus!
Mitä sinä teet?
Kuulin ääntä täältä. Tulin vain katsomaan.
KÄY VANHANKAUPUNGIN NOITAMUSEOSSA
VANHA NOITAMUSEO
SYNNYTYSTUOLI
MYYTTI NUNNAN NÄNNISTÄ
"Luonnoton kasvain kainalokuopassa tai sormenpäässä."
"Noidan lapset imivät nännistä ravintoa."
"Tämä veriateria oli päivittäinen riitti ja välttämätön hengen pitimiksi"
Jess?
Jessica?
Jess?
Missä hitossa hän on?
Jess?
Jess, oletko täällä?
Jess?
Mitä sinä olet tehnyt minulle?
Päästä minut pois tästä.
Dan, sinuun on mennyt paha.
Mutta ole huoleti.
Otetaan se pois. -Jess, kuuntele minua.
Lopeta! Jess!
Jess... Lopeta!
Kiltti, lopeta!
Älä mene pois.
Olet hullu!
Tulitteko nyt jo? -Oli vähän liikennettä.
Hei. -Hei.
Minulla on teille täydellinen huone. Itäinen huone.
Rappusia ylös ja vasemmalle. -Kiitos.
Nauttikaa olostanne.