Jotain...
Sielussani tapahtuu jotain, mitä en ymmärrä.
Paholainen oli hädin tuskin luonut palavan katseensa häneen...
Paholainen oli... hädin tuskin luonut palavan katseensa häneen...
...ja sen kasvoista katosi sopusuhtaisuus.
...ja sen kasvot vääntyivät muodottomiksi.
Neidon sormenpäiden kosketus sai heidät sulautumaan yhteen.
Hän etsii sinua.
Haluan tulla mukaan lukemaan kauhutarinoita.
Kuka kertoi?
Jännittävä, eikö olekin? - Sydämeni hakkasi.
Isäsi ei ilahdu, jos hän saa tietää. - Miksi hän on aina ärtynyt?
Ihmisethän pitivät hänen kauhuromaaneistaan.
Isäsi hoitaa kirjakauppaa. Claire on tehnyt kotitöitä.
Minä olen käynyt tilikirjoja läpi. Miksi et ole auttanut isääsi?
Hoidin päivän työni ja kävin haukkaamassa happea.
Tiedän, missä sinä olit.
Katso, kuka on palannut, rakas. - Kävin vain kävelyllä.
Tutkielma poliittisesta oikeudenmukaisuudesta
On hyvä, että perehdyt näihin hienoihin teoksiin, Mary.
Lukeminen tuo kaiken lukijan ulottuville.
Maksunne on myöhässä, herra Godwin. Ettekö muista lainanne ehtoja?
Pyydän vielä yhtä kuukautta. - Olette saanut jo kuusi!
Sinähän halusit kuulla kauhutarinan. - Jonkin uudenko?
Nousen haudasta-
kertomaan tarinan kärsimästäni petoksesta.
Ja kostamaan!
Paholainen oli hädin tuskin luonut palavan katseensa neitoon...
...kun tämän jääkylmät posket...
Claire. Claire, Claire...
Näet painajaista. Ei mitään hätää.
Mene vain nukkumaan. Ei mitään hätää.
Nuku vain.
Naisten oikeuksien puolustukseksi
Etkö saa unta?
Kaipaatko häntä?
Hän oli intohimoinen ja uhmakas.
Aivan kuin hän olisi ollut koko ajan sodassa kaikkia ja kaikkea vastaan.
Hän nautti taistelun joka hetkestä.
Äitisi kaltaiset taistelijat kuolevat aina nuorena.
Paholainen hyökkäsi neidon kaulaan.
Terävät kynnet upposivat syvälle neidon vaaleaan hipiään.
Valkoiseen lumeen tiputti veripisaroita kuin jäljiksi.
Mary? - Neito huusi!
Kauppaa ei hoida kukaan, ja sinä vain riipustat täällä!
Näytä, mikä on noin tärkeää. - Tämä on yksityistä.
Millaiset ajatukset piinaavat kirjailijan tyttären mieltä?
Päästä irti!
Mary? - Hän tönäisi minua!
En tehnyt mitään. - Oletko kunnossa?
En kestä elää tuollaisen kanssa. Tyttö ei kunnioita mitään!
En tehnyt mitään! - Riittää jo.
Herra Baxter on vanha ystävä, joka uskoo vakaasti koulutuksen arvoon.
Viihdyt hänen luonaan. - Skotlannissako?
Lähetän sinut pois, koska rakastan sinua, Mary.
Toivon todella, että voit olla siellä oma itsesi.
Eristyneisyys suo tilaisuuden itsesi tarkastelemiseen.
Matkit kirjoituksissasi muita.
Päästä irti toisten sanoista ja ajatuksista.
Löydä oma äänesi.
Mary! Olet kuin ilmetty äitisi. Onneksi et tippaakaan kuin isäsi.
Olen William Baxter. Tässä on tyttäreni Isabel.
Teemme parhaamme, että viihdyt, vaikka vilinää ei ole kuin Lontoossa.
Yö on kovin erilainen täällä. Miten näin hiljaisessa voi nukkua?
Tule. Tiedän hyvän paikan.
Haluaisin ottaa yhteyden äitiini.
Hän oli kuitenkin pitkään sairaana. Entä jos hän on löytänyt rauhan?
Eikö olisi ilkeää häiritä häntä?
Uskotko, että kuolleisiin voi saada yhteyden?
Tunnen jo hänen läsnäolonsa.
Kaipaan häntä kovasti. Ajattelen häntä joka päivä.
Haluaisitko sinä yhteyden omaan äitiisi?
Ehkä äiti ei toivoisi sitä. Minähän tapoin hänet.
Äiti kuoli, kun olin muutaman päivän vanha.
Voi Mary.
Viihdyn Skotlannissa. En kuvitellut sen olevan tällainen.
Olet ollut täällä vasta muutaman viikon. Odota vain.
Lontoossa pääsee harvoin eväsretkelle joenrantaan.
Pitää vain mennä, ei odottaa tilaisuutta.
Katsoin synkkää merta ja käänsin katseeni pois.
Katsoin synkkää kantta, jolla kuolleet makasivat.
Katsoin taivaaseen ja koetin rukoilla.
Ennen kuin rukoukseni...
Tule sisään. Ulkona on kylmä. - Annan muutaman esseeni.
Ne ovat osani illan viihteeseen.
Isabel, kuka tuo on?
Ai. Hän on Shelley. Eikö hän olekin komea?
Hän on radikaali runoilija. - Melkoinen saalis siis.
Voin esitellä sinut ystävilleni. - Haluan esitellä sinulle erään.
Percy, tässä on Mary. - Baxter, tule tänne!
Coleridge huutaa. Mary, voisitko viedä paikkakortit pöytään?
Minä voin nostaa.
Olen Percy Bysshe Shelley.
Olen Mary Wollstonecraft Godwin. - Niinpä tietenkin.
Baxter sanoi, että olette tulossa tänne.
Ihailen suuresti kummankin vanhempanne töitä.
Kai voin luottaa teihin? Vai yllytättekö heti vallankumoukseen?
Tunnette näemmä maineeni.
Ettekö ole kyllästynyt hiljaisuuteen? - Olen jo tottunut siihen.
Lontoossa olin isäni kirjakaupassa, joten hiljaisuus ei ole mitään uutta.
Baxterin iltamat ovat hyviä. Runouden ystävät viihtyvät täällä.
Kirjoitatte varmasti itsekin.
En mitään merkittävää, mutta toivon kehittyväni.
Mikä teistä olisi merkittävää?
Sellainen, joka kylmää veren ja saa sydämen kiihtymään.
Täydellistä! Saanko lainata herra Shelleyä?
Kuulisimme mielellämme runon. - Toki.
Ilman yleisöä ajatukset ovat vain sanoja paperilla.
Herra Shelley, esseenne. - En tarvitse niitä. Kiitos.
Luotan uuden innoituksen varaan.
Ei haaveilevan runoilijan unissa-
kun hopeapilvet kiihtyneen mielen ylittävät-
kun kaikki kaunis, villi ja suuri-
ällistyttää, ravisuttaa, kohottaa-
niin vaaleaa, kaunista ja villiä ennen nähty ole-
kuin se, joka ilman tuulet hillitsee-
ja joka taianomaisen katseensa nukkuvaan luo.
Yksin, yksin, ypöyksin aavalla merellä.
Jumala ei armahda riutuvaa sieluani.
Onpa sää! - Älä valita. Olemme Skotlannissa.
Jos kaikki on Jumalan luomaa, emmekö silloin ole osa Jumalaa?
Emmekö ajattele Jumalan ajatuksia? - En kyllä tunne olevani jumala.
Ruumiisi on kahleissa, mutta henkesi janoaa vapautta!
Pidättekö itseänne osana Jumalaa suuren runoilija Coleridgen tapaan?
Coleridge tuntui vangitsevammalta, kun olin vasta lapsi.
Ei uskoisi, että muistatte niin kauas.
Kuinka vanha oikein olette, oi iäkäs olento?
Tarpeeksi vanha, että ymmärrän kysymyksenne syyn.
Olen kuusitoista. Entä te? - Kaksikymmentäyksi.
Viisas vanhus siis.
Kun vuoret aamuauringossa kylpevät, me kaksi yhdeksi muutumme.
Olemme yksi henki kaksissa luissa.
Aa, miksi kaksi? Intohimo kaksoissydämissä kasvoi.
Kuin kaksi meteoria palamme.
Sfäärimme yhteen sulautuvat.
Toisiinsa koskevat, toisiinsa yhä uppoavat.
Palavat tuhoutumatta.
Mary, minulla on ikäviä uutisia Lontoosta.
Se koskee siskoasi Clairea.
Hyvästelisitkö herra Shelleyn puolestani?-Toki.
Viihdyitkö Skotlannissa? - Kyllä vain.
Olet yhtä vapaa sielu kuin äitisi. Pääset pian vapaaksi.
Vointi on ollut tuollainen jo viikkojen ajan.
Claire. - Onneksi! Olet viimein taas täällä!
Etkö teekään kuolemaa? - Olen vain ällistyttävän tylsistynyt.
Etkö ollutkaan sairas?
No ehkä vähän.
Voi lintuseni ahtaassa häkissäsi.
Laulat niin, että sulattaa voit-
sinut vanginneiden kovat sydämet.
Eivätkö he sulosointujasi kuule?
Laulu olkoon ruususi kalpea terälehtinen.
Se kuollut nyt on, rakas satakieleni.
Äitini viimeisin toive on isäsi uusi suojatti.
Meidän on oltava ihastuttavia. Suojatti on ilmeisen varakas.
Äitisi on väsymättömän toiveikas.
Herra Percy Shelley, tässä ovat rouva Godwin, vaimoni-
sekä lapsemme William, Claire ja Mary.
Hauska tavata.
Olette kuulemma runoilija. Mieheni arvostaa työtänne.
Otan kehut nöyränä vastaan. Työtäni ei tunneta vielä laajalti.
Toinen teokseni julkaistaan pian. - Vakuuttava saavutus nuorelta.
Olette innoittanut minua. - Imartelette.
Toivon, että pääsen suojatiksenne.
Minulla on käytössäni varoja, joten saisitte korvauksen ajastanne.
Tunnen velvollisuudekseni vaalia kaltaistanne kykyä.
Asia on siis sovittu.
On onni olla kahden suuren ajattelijan seurassa.
Teidän on nähtävä kirjakauppamme. - Minulla on "Ilias" kreikaksi.
Mary voi näyttää sen ruoan jälkeen.
Miksi olette täällä? - Haluan isänne tutoroitavaksi.
En toki tullut vain isänne takia.
Miksi siis tulitte?
Haluan tuntea jälleen vertani kylmäävän ja sydämeni kiihtyvän.
Mary. Herra Shelley.
Isäsi kysyy herra Shelleyä.
Kiitos. Tulen pian.
Olen hyvin ihastunut... kokoelmaan.
Huomaan sen.
Sanoin aiemmin, että vanhempanne innoittivat minua.
Äitini kuoli, kun olin pieni vauva. - Ikävää. En tiennytkään.
Puhun äidistäni mielelläni, vaikka en tuntenutkaan häntä.
Hän oli täynnä ristiriitaisuuksia, sillä nykyään puhutaan vain siitä-
että hän halusi karata naimisissa olevan miehen ja tämän vaimon kanssa.
Mitä ajattelette siitä? - Ei se minua häiritse.
Pitäisi elää ja rakastaa, kuten haluaa.
Miksi kaksi vanhempienne kaltaista radikaalia päätyivät avioon?
Etten olisi avioton lapsi.
Tavataan aamulla. Kertokaa paikka.
Käyn eräässä paikassa yksin. En tiedä, pitäisittekö siitä.
Se on tavallaan turvapaikkani.
Sitten se on minunkin.
Käyn täällä aina kun voin. Haluan tuntea hänen syleilynsä.
Isäni opetti minut lukemaan äidin hautakiven kirjaimista.
En tiedä, mitä odotan täällä.
Ehkä odotat, että joku vastaa syleilyysi.
Onneksi ehdimme suojaan! - Melkein kastuisin mieluummin.
Jos Jumala on kaikkialla, miksi hänelle rakennetaan temppeleitä?
Moraali on jokaisen mielessä, ei näissä seinissä.
Katsotaan, iskeekö suuri Luoja meihin!
Pelkää Herraa, Jumalaasi.
Valtaistuimet, alttarit ja vankilat-
ovat osa valtavaa despoottista järjestelmää-
joka on suunniteltu murskaamaan ihmisen sielu.
Niiden tyhjä liitto ei vaikuta meihin.
En pelkää Jumalaa enkä hänen palvelijoitaan maan päällä.
Täällä on joku.
Percy! Percy...
Tuomiopäivä on koittanut!
Haloo?
Onko täällä joku?
Herra Shelley, tämä on oikea kirja! Kultainen nimi näyttää hienolta.
Tämä on varmaan suositumpi kuin esseenne ateismin hyveistä.
Romaanit myyvät hyvin, mutta tutkielmat kestävät aikaa.
Tällaiset teokset nostavat maailman tuskasta ja itsepetoksesta. Hyvä.
Toivottavasti pidätte siitä. - Pidän varmasti.
Lue se, kun olet yksin.
Anna se minulle! Anna se, Mary!
"Aurinko maan valaisee ja kuun kajo merta hyväilee."
"Mihin hyväilyistä on..." - "...jos sinä et hyväile minua."
Neiti Godwin? - Niin?
Olen rouva Shelley. Harriet Shelley.
Tässä on lanthe, tyttäremme.
Miten voin olla avuksi, rouva Shelley?-Etsin miestäni.
Hän ei ole kaupassa. Isäni on tänään töissä yksin.
En voi auttaa teitä enempää. - Neiti Godwin!
Pysykää erossa Percystä.
En ole nähnyt häntä viikkoihin, mutta olen kuullut huhuja.
Ei kai herra Shelleyn vaimo välitä juoruista?
Te ette näemmä tiedä mitään skandaaleista.
Karkasin Percyn kanssa, kun olin vasta tyttö.
Idealismi ja rakkaus tekevät meistä rohkeita.
Ne eivät vain valmista uhrauksiin, joihin Percyn kaltainen mies ajaa.
Miehenne on isäni oppilas, ei sen enempää.
Jos näen herra Shelleyä, sanon, että etsitte häntä. Näkemiin.
Claire?
Vaimonne on hyvin kaunis. - Oletteko naimisissa?
Kyllä. Olen ollut naimisissa viisi vuotta.
Vai niin. Toivottavasti tapaamme rouvan pian.
Jospa hän tulisi illalliselle. - Oikein ystävällistä.
Olemme naimisissa vain paperilla.
Tuen Harrietia ja tytärtäni taloudellisesti, en muuta.
On tyranniaa vaatia avioparia asumaan yhdessä-
vaikka rakkaus olisi kuollut.
Muistan tokaisseeni samaan tapaan, kun olin nuori.
Miten saatoit? - Mitä nyt?
Kerroit hänelle. - En voinut muuta.
Miksi et kertonut perheestäsi? - Liittoni oli virhe.
Uskoin löytäneeni sielunkumppanin-
mutta välillämme ei ollut lopulta muuta kuin vihaa ja tuskaa.
Kun tapasin sinut, tunsin jälleen eläväni.
Jos olisit tiennyt, hyvät tavat olisivat estäneet sinua.
En välitä hyvistä tavoista. - Sanot noin, mutta toimisitko niin?
Haastan sinut toimimaan niin kuin sydämesi käskee.
Tule mukaani. Etsitään kumpikin-
uutta ilmaa, jolla täyttää keuhkomme.
Uusi aurinko, joka lämmittää kasvojamme.
Uusi elämä, joka on elämisen arvoinen. Yhdessä.
Ilma täällä oli jo tunkkaista ennen Shelleyä-
mutta hänen läsnäolonsa tekee siitä sietämättömämpää.
Tunnen tukehtuvani.
Haluan pois täältä.
Sait sentään käydä Skotlannissa. Minä en ole koskaan käynyt missään.
Mennään ensi kerralla yhdessä.
Kierretään koko maailma kahdestaan.
Tapaamme hienoja ihmisiä ja käymme upeissa paikoissa.
Millään täällä kotona ei ole silloin enää mitään väliä.
Ne eivät merkitse mitään. Lupaan.
Se olisi todella ihanaa!
Lopetatteko jo? Luulin, että työskentelette koko iltapäivän.
En jaksa tehdä tänään mitään, rouva Godwin.
Herra Shelley vaikuttaa olevan ahdistunut.
Ehkä hän pettyi, että et ole yhtä julkea kuin rakas äitisi.
Älä puhu pahaa äidistäni. - En toki.
Kuinka kukaan voisikaan puhua pahaa niin ansioituneesta henkilöstä?
Et sentään perinyt häneltä luuloa, että ruma käytös edistää tasa-arvoa.
Olen perinyt äidiltäni sielun palon-
enkä annan sinun tai kenenkään muun hillitä sitä!
Oletko todella ollut aviorikkojan kanssa? Toivon, että et.
Kun olemme viimein löytäneet pelastuksen, aiheutat skandaalin!
Luuletko todella, että välitän maineestani? Tai sinun?
Pelkään vain, että annan merkityksettömän puheesi estää minua!
Aurinko maan valaisee ja kuun kajo merta hyväilee.
Mihin hyväilyistä on, jos sinä et hyväile minua?
Mary.
Teillä on jo vaimo.-Rakkaus riittää. Ei meidän tarvitse mennä naimisiin.
Hullut ideaalisi kostautuvat. - Älä viitsi.
Elämme uskomustesi mukaan. - Mitä sinä niistä tiedät?
Annoit äidin elää ilman liittoa. - Kestätkö varmasti tämän seuraukset?
Impulssit piinasivat äitiäsi.
Intohimot, joiden äitisi luuli pitävän häntä koossa, repivät häntä.
Älä anna niille periksi, Mary. Unohtakaa te tyttäreni.
Voinko olla tyttärenne kanssa vain, jos menemme naimisiin?
Kuinka kehtaatte olla talossani... - Rahani kelpasivat teille.
Palatkaa vaimonne luokse, älkääkä enää astuko tähän taloon!
Rakkaani, palaan hakemaan sinut.
Jos tapaat herra Shelleyä enää, menetät isän rakkauden iäksi.
Mary.
Mary!
Älä katso taaksepäin, kun olet lähtenyt täältä.
Millään täällä, näillä ihmisillä, ei ole enää mitään väliä.
Ole silti kiltti ja ota minut mukaasi.
Lupasit, että lähdemme yhdessä.
Toivottavasti et joutunut odottamaan pitkään!
Kuljette kahden. - En voinut jättää häntä tänne.
Minne menemme? - St. Pancrasiin.
Tulkaa, arvon naiset.
Tätä tietä.
Kiitos.
Tämä on vain väliaikainen ratkaisu.
Missä minä nukun? - Kurkista tuonne.
Etsin meille talon. Siitä tulee täydellinen.
Tämä on jo täydellinen. Minullahan on sinut.
Kuulun sinne, missä olemme yhdessä.
Oletko varma? Vain jos sinä olet valmis, rakkaani.
Saan kirjoittaa, mitä haluan. Valo tulvii yhtäkkiä pimeyteen.
Näen ympärilläni vain onnea, sillä tiedän nyt, mitä rakkaus on.
Sitä ei voi verrata kuuliaisuuteen eikä pelkoon.
Se on täydellistä ja rajatonta.
Se lähestyy kuolevaa tyttöä.
Sisään ja ulos, ne ympärillä pyörivät.
Tanssivat tanssiaan.
Tanssivat väsynyttä tanssiaan.
Kärsivällisyyttä, vaikka sydän särkyykin.
Ei ole epäilyn häivääkään.
Olet vapautunut ruumiistasi.
Taivas sieluasi varjelkoon!
Viini on näemmä maistunut.
Kannattaako kysyä, miten tänään sujui?
Julkaisijani ovat typeryksiä.
Älä anna heidän madaltaa mieltäsi.
Tarvitsemme heidän maksamansa ennakkopalkkion.
Isäni on jättänyt minut perinnöttä.
Suhteemme skandaali on kuulemma häpäissyt hänen nimensä.
Nyt sitten tiedät.
Kiinnostavatko nämä? Eivätkö?
Ei. Mitä muuta teillä on?
Minulla on "Ilias" kreikaksi. - Isä!
Emme ole nähneet viikkoihin.
Aiotko myydä tuon? - Aion.
Joskus on luovuttava siitä, mitä pitää rakkaana.
Sinun on elettävä päätöksesi kanssa.
Hän paasaa inhimillisyydestä ja hylkää silti lapsensa.
Haluan sinun kukoistavan-
mutta katso nyt itseäsi.
Haluatteko siis myydä?
En.
Erasmus Darwin kirjoitti... Hän oli runoilija ja lääkäri.
Hän kirjoitti, että jokaisen on tehtävä tieteellinen koe.
Etkä! - Minulla on siitä arvet!
Mitä tämä on? - Muistin erään velkani.
Sinähän pidät tieteestä, Mary. Katso tätä.
Ja...
Uskomatonta.
Tämä on sinulle. - Shelley...
Et olisi saanut tuhlata tähän. - Älä nyt! Tuo on kaunis.
Muutamme huomenna uuteen taloomme Bloomsburyssa.
Palvelijat odottavat siellä. - Mitä?
Miten voimme kirjoittaa, jos hoidamme kotitöitä?
Saat kaiken vaikuttamaan mahdolliselta.
Tämä on parempi kuin St. Pancras. - Tervetuloa kotiin!
Odottakaa minua!
Rakkauden ja joutilaisuuden päivä. Elän paratiisissa maan päällä-
mutta tunnen syyllisyyttä siitä, etten ole lähempänä unelmaani.
Anteeksi. Oletteko runoilija Shelley? - Kyllä olen.
Saisinko nimikirjoituksenne? - Toki.
Ystäväni kadehtivat minua. - Noin.
Hyvää päivän jatkoa!
Rakas, minulla on uutisia.
Voi Maryni. Vauvako?
Upea uutinen! Totta kai olen onnellinen!
Etkö sinä ole?
Entä jos epäonnistun äitinä? - Opimmeko muka vain esimerkistä?
Meissä kaikissa on vaisto, ja sinulla on hyvät vaistot.
Niin on tytöllämmekin. Hänestä tulee ihmelapsemme.
Ianthe, tule tänne.
Hyvä tyttö!
Tule, meidän on mentävä. Nyt heti.
Ota minut mukaasi.
Mary, kiltti. Ota minut mukaasi.
Joku on huoneessani! - Näitkö hänet?
En. He...
Ei siellä ole ketään. - Näit taas painajaista.
Menen Clairen luokse. - Ei, minä vien hänet. Lepää sinä.
Claire, tule.
Hän nukahti viimein.
Sinunkin pitäisi nukkua.
Rakastan sinua, Mary.
Anna minun. - En tiedä, mitä tehdä.
Oletko tosissasi? Kuka maksaa tästä? Minäkö?
Koidut vielä kohtalokseni.
Mitä varten tämä on? - Järjestämme illallisjuhlat.
Tule. Ansaitsemme hauskanpitoa.
Ystäväni Thomas Hogg on käymässä. Hänen 1. kirjansa julkaistiin juuri.
Kuinka monta vierasta tulee? - Ehkä kymmenen.
Kymmenen tai kaksitoista. Kaksitoista.
Saitko jo ennakkomaksun?
Lainasin rahaa. - Emme voi maksaa lainaa takaisin!
Tules tänne.
Pidän tuosta.
Olen pahoillani, etteivät nämä ole suuret juhlat, herra Hogg.
Maineemme on näemmä huono. - Ei hätää, se ei ole vierasta meille.
Yhteistä romaaniamme pidettiin liian kumouksellisena.
Suurin menestyksemme oli essee ateismin välttämättömyydestä.
Ai koska se julkaistiin? - Koska lensimme ulos Oxfordista.
Taidat pitää anonymiteetista.-Miksi kirjoittaa, jos nimi ei ole kannessa?
Kirjoitatko sinäkin? - En mitään vanhempieni tasoista.
Mary kirjoittaa pian teoksen, joka ylittää meidän kaikkien teokset.
Kirjoitatteko tekin, neiti? - Minulla on muita kykyjä.
Claire on pätevä laulaja. - En ole kuullut hänen laulavan.
Laulaisitteko meille? - Kyllä laulan.
Jos satutte kuulemaan sen, sitten sille ei voi mitään.
Ilahduttava nainen. Ymmärrän, miksi pidätte hänet.
Rouva, herra Hogg... on täällä.
Herra Hogg. Kiitos, Eliza.
Shelley ei ole kotona. Odotatteko häntä?-Mielelläni.
Onko teillä nälkä? - Ei, kiitos.
Kirjoitatteko? - Hoidan tilikirjoja. Kuin latinaa.
Opiskelitteko latinaa? - Kyllä. Isäni vaati sitä.
Käykää istumaan. - Latinani on ruostunut.
Saanko harjoitella teillä? - En usko, että minusta on apua.
Ajatukseni harhailevat nykyään.
Ehkä te voitte sitten harjoitella minulla.
Miten saatoit antaa potkut palvelijalle? Kuka luulet olevasi?
Mary?
Mitä nyt? Onko vauvalla jokin hätä? - Claire, jättäisitkö meidät kahden?
Hogg tuli käymään.
Ja sitten...
Hän lähestyi minua, mutta en... - Etkö ollut suostuvainen?
En tietenkään. En koskaan. - Mary...
Ei minua haittaa, jos teillä kahdella on suhde.
Emmekö usko juuri sellaiseen? Epäsovinnaiseen elämään.
Enhän omista sinua. Voit olla kenen kanssa haluat.
En halua olla kenenkään toisen kanssa.
Etkö usko, että rakkaus on vapaata? - Yhtä henkilöä kohtaan.
Tuo on epäloogista. Valintasi ei merkitse minulle mitään.
Olen pettynyt, ettet edes harkinnut asiaa.
Arvostatko todella uskojasi, jos et yritäkään elää niiden mukaan?
Uskon koko sydämestäni, että voi elää monella tavalla.
Taistelen sen puolesta, että jokainen voi elää kuten haluaa.
Minun totuuteni on silti, ettei minulle ole muita kuin sinä.
Haluatko sinä olla jonkun toisen kanssa?
Et salli minulle samaa vapautta kuin minä suon sinulle.
Olet tekopyhä. Ihan kuin isäsi.
Etkä sinä ole sellainen mies kuin luulin sinun olevan.
Toivoin ikionnellista elämää ja laskin suoja-aitani-
mutta unohdin, että minut oli tarkoitettu hylättäväksi-
ja että olen ainiaan yksin.
Mary.
Eikö sinun ole kylmä? - Tekopyhyys lämmittää.
Samoin pettymykseni.
Sanon Hoggille, ettei hän tule enää. - Sanoin jo nyrkilläni.
Sinun on ymmärrettävä...
Olen aina elänyt näin, poikkeuksetta.
Luulin, että me kumpikin uskoimme tähän.
Että se oli yhteinen ihanteemme.
Jos olisin täysin ymmärtänyt tekoni-
en olisi koskaan antanut minkään tulla välillemme.
Minulla on yllätys sinulle.
Menemme ulos.
Mitä kuhnailette?
"Fantasmagoria", jota tähdittää Claire Clairmont!
Tuo on lordi Byron.
Mennään juttelemaan.
Lordi Byron!
Saanen esitellä runoilija Percy Bysshe Shelleyn. Hän ihailee teitä.
Tiedän hänet. "Kuningatar Mab" oli nautinto.
Onnittelut siitä. - Kiitos.
Nyt viimeinen näytös. Herra Brycison, galvanoija!
Kuinka moni on pohtinut, voiko kuolleita herättää henkiin?
Tieteellisten keksintöjen myötä olemme vähällä hävittää kuoleman.
Aion osoittaa tällä sammakolla ja sähkövirralla-
miten lihaksia voidaan stimuloida sähköllä.
Saanen esitellä prosessin, jota kutsun... galvanismiksi.
Onko se oikeasti mahdollista? Herättää kuolleita henkiin.
Kyllä on. Onhan tämä herättänyt sinutkin.
Clara, olet kovin kaunis ja kovin pieni.
Onko pienempiä käsiä olemassakaan?
Tyttö on todella kaunis. - Miltei yhtä kaunis kuin sinä.
Mary, voinko tuoda jotain? - Minulla on jo kaikki tarvittava.
Tuleepa meistä trio.
Hän on samaa mieltä. - Oletko? Meistä tulee trio.
Olet erityinen pikkuinen murumme. Kyllä vain.
Ajatella, että niin pieni hahmo voi tuoda mieletöntä iloa.
Riittääkö todella, että olemme onnellisia ja levitämme onnea?
Hän nukahti.
Meidän on lähdettävä heti! - Mitä tarkoitat?
Mitä on tapahtunut? - Luotonantajat tulevat.
Clara on sairaana. - Emme ehdi puhua tästä.
Ulkona sataa. Tytön on pysyttävä lämpimänä.
Emme voi muuta. Claire, tule. - Percy!
Eliza, älä paljasta mitään. Claire!
Mary, tule.
Claire, tule. Tule nyt!
Palataan St. Pancrasiin. He eivät löydä meitä sieltä.
Mary!
Tule nyt!
Tytön on päästävä suojaan!
Mary, sydämeni särkyy, kun olet tuollainen.
Lääkärihän sanoi, että Clara oli liian heikko.
Entä kirjasi? Haluaisit varmasti lukea jotain.
Kirjatko? Nekö, joita luotonantajat eivät vieneet?
Minäkin kaipaan tyttöä. Kovasti.
Todella, mutta en halua menettää sinuakin.
Anna minun olla rauhassa.
Ruusun lehdet, kun ruusu kuollut on, kasataan rakastavaisten sängylle.
Samoin ajatuksesi, kun poissa olet-
ja rakkaus iäti uinuu.
Clara.
Tulet luokseni unissani, rakkaani. Suurempaa onnea en voi toivoa.
Näin hänestä yöllä unta.
Sytytimme takan, ja takan lämpö herätti hänet henkiin.
Rakas, en ole nähnyt sinun hymyilevän minulle viikkoihin.
Voi Claire...
Kutsuiko hän sinut Geneveen? - Ei, lordi Byron kutsui meidät.
Meidätkö? - Sinut, minut ja Shelleyn!
Et ole ainoa, joka osaa vietellä runoilijan.
Claire, olen hyvin tietoinen kyvyistäsi.
Mutta... Meidän on mentävä.
Olen raskaana.
Kenen lapsi on?
Mary, lapsi on Byronin. Tietenkin on.
Olemme tapailleet salaa.
Genevessä voin jutella hänen kanssaan rauhassa.
Tiedät hyvin, miten Lontoo nauttii skandaaleista.
Shelley, lordi Byron on kutsunut meidät Geneveen.
Lordi Byronko? Hyvänen aika.
Tämä on valtava tilaisuus. Tästä voi olla suuri apu.
En ole valmis tällaiseen.
Mary... - En usko, että olen vielä valmis.
En vielä. - Minäkin kaipaan tyttöä.
Kunpa olisin voinut pelastaa hänet.
En pyydä päästämään irti hänestä. Pyydän nousemaan surun yläpuolelle.
Nostamaan hänen henkensä hänen arvoiselleen korkeudelle.
Kiitos.
Asutteko täällä? Turistit käyvät äimistelemässä.
Olemme tottuneet katseisiin. - Herra Shelley!
On hauska tavata jälleen.
Sain neiti Clairmontin kirjeen tulostanne vasta eilen.
Tämä on kunnia. Tässä on neiti Mary Wollstonecraft Godwin.
Neiti Godwin...
Huomaan, että verhoatte sisällänne hymyä.
Se on kaunis ja raaka.
Toivon, että saan houkuteltua sen esiin.
Kas noin!
Paroni... - Claire.
Täytyykin muistaa, että käsität puheeni matkoistani kutsuksi.
Olen pahoillani, paroni, voimme yöpyä muuallakin.
Ei, jääkää toki. Täällä on ollut viime ajat tylsää.
Sieltä tylsyyden mestari tohtori Polidori tuleekin.
Tulkaa.
Tässä on neiti Godwin. Hän ei hymyile.
Hauska tutustua.
Ei nolostuteta palvelijoita. - Oletteko tieteen tohtori?
Ikävä kyllä vain lääkäri. - Miten niin vain?
Pelastatte henkiä ja autatte runoilijoita nukkumaan.
Polidori tutkii unihäiriöitä. Minusta onkin tullut hyvin unelias.
Toivottavasti piristämme. - Teette varmasti parhaanne.
Tulkaa salonkiin, herra Shelley. - Toki.
Ehkä juttelet mieluummin Clairen ja tohtori Polidorin kanssa.
Byron...
Mielenkiintoinen sisustus.
Byron kirjoittaa ajatuksensa lapuille ja kiinnittää ne seinälle.
Salongin seinät ovat aina täynnä, kun hän löytää innoituksen.
Tämä on runoutta, veljeni.
"Kuolemasta", kirjoittanut allekirjoittanut.
Kutsutaan muusa paikalle.
Maailma synnyttää kaiken tietämämme.
Siltä kaikki tuntomme saamme.
Kuolema on pelottava isku-
jota aivomme käsitä eivät.
Kun kaikki, minkä tiedämme, tunnemme tai näemme-
ohitse kulkee kuin epätodellinen arvoitus!
Löysin erään artikkelin ja muistin tiedekiinnostuksenne.
Voiko kuolleen todella herättää henkiin?
Niin he väittävät. He soveltavat galvanismia ihmisruumiisiin.
Jokainen nainen maassa tietää tämän.
Hän kauneudessa kävelee kuin yö-
joka pilvetön ja tähtikirkas on.
Kaikki, mikä valoa tai pimeyttä on...
Kaikki valo ja pimeys hänen silmissään näkyy-
ja hennolle valollesi pehmenee...
Ikävä kuulla, mitä vauvallenne tapahtui.
Hänen nimensä oli Clara. - En kai järkyttänyt teitä?
Ei, ette lainkaan.
Kiitos, että puhutte hänestä.
On sanoin kuvaamattoman julmaa, kun nainen menettää lapsensa.
Ihailen vahvuuttanne selviytyä siitä.
Juo! Juo, juo!
Juo!
Oletko varma? - Miksi en olisi varma?
Tuon nimi on "Painajainen-incubuksen kirous".
Enkeli on langennut kyltymättömään himoon.
Tunnette taiteilijan. - Henry Fuseli.
Äitini ensirakkaus.
Äiti yritti tehdä itsemurhan, kun hän jätti äitini toisen naisen takia.
Kuinka niin vahva nainen kuin äitini oli niin hauras rakkaudessa?
Rakkaus vie poluille, joilla sudetkaan eivät uskalla saalistaa.
Jos jopa äitini koki sydänsuruja, meillä muilla ei ole toivoakaan.
Tuntemus on elämän suurinta taidetta.
Se, että tuntee olevansa olemassa. Etkö kuolisi rakkauden tähden?
Mitä elämä on, jos siinä ei ole rakkautta?
Ei mitään teidän runoilijoiden mukaan.
Te olette...
Naisen pitäisi olla niin älykäs, että hän ymmärtää, mitä sanon-
mutta ei niin älykäs, että hän loisi omia mielipiteitään.
Voitte osoittaa, että olen väärässä.
Soita jotain, Shelley.
Tämä kammottava puhtaaksi kirjoittaminen kyllästyttää!
En jaksa kirjoittaa enää sanaakaan.
On satanut jo viikkojen ajan. Tulemme pian kaikki hulluksi.
Keksikää jotain ajankulua. - Hän on oikeassa.
Kuunnelkaa.
Tuulessa on noitia.
Minulla on ajatus.
Kirjoitamme kaikki oman tarinamme.
Kauhutarinan.
Tämä on kilpailu. Parhaan tarinan kirjoittaja voittaa.
Neiti Clairmont... Sinä...
Sinun tehtäväsi on kirjoittaa ne puhtaaksi.
Miten kehtaat? Millä oikeudella kohtelet rakastajartasi näin?
Claire.
Et sinä ole rakastajattareni.
Olet hullutus. Harkintavirhe.
Olet hupsu pikku tyttö.
Anteeksi, järjestinkö kohtauksen?
Herra, Lontoosta on tullut kiireinen viesti.
Claire!
Onko kaikki hyvin?
Claire.
Miksi he ovat niin kurjia?
Älä anna hänen julmuutensa satuttaa. Olet vahvempi kuin ymmärrätkään.
Et tarvitse heiltä mitään. Et mitään.
Kiitos, Mary.
Ei! - Minulla on asiaa.
En näe maailmaa enää samalla tavalla kuin ennen.
Ymmärrän nyt kurjuuden.
Ihmiset näyttävät hirviöiltä, jotka janoavat toistensa verta.
Olen halveksittava yksilö, säälittävä ja sietämätön.
Onko Claire vielä sängyssä? - Hän ei kuulemma voi hyvin.
Missä Shelley on? - Luulin, että hän oli kanssanne.
Hän taisi löytyä.
Herra Shelley.
Näytätte olevan aamiaisen tarpeessa. - Niinkö?
Millaisia kuppilat olivat? - Ällöttäviä.
Aloin kirjoittaa tarinaa. Sen nimi on "Vampyyri".
Selvä, ensimmäinen tarina. Vampyyri.
Eikö pitänyt kirjoittaa kauhutarina? Ei kerrata lapsellisia taikauskoja.
Ettekö usko vampyyreihin? - En, kuten en lääkäreihinkään.
Percy, riittää jo.
Luulisi, että tunnette yölliset olennot, jotka iskevät viattomiin.
Läimäytittekö häntä? - Rouva, otan osaa.
Polidori ei kirjoitakaan mitään. Sepä pettymys.
Miten ihmeessä viihdymme nyt?
Lähden ratsastamaan.
Haluan jalkojeni väliin jotain paksua.
Mikä sinua vaivaa? - Pidätkö minua typeryksenä?
Hogg ei kiinnostanut, mutta lääkäri on enemmän makuusi.
Missä olit koko yön? - Minun ei tarvitse selittää tekojani!
Et ymmärrä vastuutani. - Mitä vastuuta?
Hän hukuttautui, Mary.
Hän heittäytyi Battersean likaiseen veteen.
Kuka? - Harriet.
Vaimoni.
Meidän on lähdettävä täältä.
Claire? - Hän ei halua minua.
Hän sanoi, että hän elättää lapsen, mutta hän ei tee muuta.
Tämä oli valtava virhe, Mary.
Tämä oli virhe.
Tulin hyvästelemään.
Kiitän vieraanvaraisuudestanne.
Tiedän, mitä ajattelette minusta-
mutta en ole koskaan pitänyt itseäni sopivana isänä.
En kuvittelekaan muuta.
Claire puolestaan... - En rakastanut häntä koskaan.
En teeskennellyt rakkautta enkä uskonut hänen rakastavan.
Mies on kuitenkin mies ja tyttö on tyttö.
Kun tyttö keikistelee päivästä toiseen, on vain yksi vaihtoehto.
Aina on toinenkin vaihtoehto.
Kun teemme valintoja, niillä on aina seurauksia.
Näe aina.
Hyvää matkaa, Mary. Odotan teostasi innolla.
Päästä irti toisten sanoista ja ajatuksista, Mary.
Löydä oma äänesi.
Oli synkkä marraskuinen yö...
Oli synkkä marraskuinen yö, kun näin uurtamiseni tuloksen.
Muista, että olen sinun olentosi.
Minun pitäisi olla Aatami, mutta olenkin langennut enkeli-
jonka pakotat pois ilon luota syyttä suotta.
Näen kaikkialla onnea...
...josta...
...josta minä yksin jään aina paitsi.
Olin hyvä ja suopea.
Kärsimys teki minusta pahan. Teki minusta onnellisen.
Olen jälleen hyveellinen.
Pian, hän huudahti, minä kuolen.
Silloin tunteeni katoavat.
Pian tämä polttava kärsimys on lopussa.
Sytytän hautajaisrovioni voitonriemuisena-
ja ilakoin kiduttavien lieskojen tuskassa.
Henkeni nukkuu rauhassa-
ja jos se jotain miettii, se ei mieti enää tätä.
Hyvästi.
Loppu.
Mary. Mary.
Se on mahtava. Se on upeampi kuin olisin uskonut.
Siinä on valtava potentiaali. Yksi kysymys vain.
Tohtori ompelee ruumiinosat yhteen luodakseen täydellisen olennon.
Hän on kuitenkin luonut jonkinlaisen hirviön.-Niin.
Eikö se voisi olla jotain toiveikkaampaa?
Entä jos hän loisi täydellisen olennon, enkelin?
Enkelinkö?-Niin, hän näyttäisi, millainen ihminen voisi olla.
Hän luo version, joka on hyvä, ja välittää siten viestin ihmiskunnalle.
Teos on jo viesti.-Viestin toivosta ja täydellisyydestä.
Mitä sinä... Mitä me tiedämme kummastakaan?
Katso ympärillesi. Katso, millaisen sotkun olemme saaneet aikaan.
Katso minua.
Nyt tajuan.
Vien tämän julkaisijalleni... - Ei. Minä menen yksin.
Kuinka vanha olette, neiti Godwin? - Olen 18.
Olette kovin nuori.
Olen kuitenkin tarpeeksi vanha saamaan lapsia.
Mielenkiintoinen aihe nuorella naisella, eikö?
Ja kun nuori nainen vielä on naimisissa...
Kun hän on vielä herra Shelleyn kumppani...
Vihjailetteko, että teos on herra Shelleyn?
Voisinko verrata tätä muihin kirjoituksiinne?-Tarina on minun.
Kysyittekö samaa herra Shelleyltä? Vai loukkaatteko vain nuoria naisia?
Kuinka saatatte kyseenalaistaa naisen kyvyn kokea, mitä on menetys-
kuolema ja petos?
Ne kaikki ovat tässä tarinassa, minun tarinassani!
Olisitte huomannut sen, jos olisitte todella arvioinut teosta!
Luitko sen loppuun? - Luin.
Selkäpiitäni karmi.
Välillä on hyvä lukea kunnon kauhutarina.
Tämä ei ole mikään keksitty tarina.
En ole ennen lukenut yhtä hyvää kuvausta hylätyksi tulemisesta.
Hirviösi raivo sai mieleni kuohumaan.
Janosin hänen kostoaan.
Sillä se oli omani.
Kuinkakohan moni tuntee myötätuntoa hirviösi tuskia kohtaan?
Luultavasti liian moni.
Meidän on jälleen aika muuttaa.
Sinun on saatava tarinasi julkaistua.
Hyvä rouva, kiitos, että lähetitte käsikirjoituksenne.
Valitettavasti emme ole kiinnostuneita.
Emme julkaise teosta.
Teos ei ole lukijoidemme mieleen.
Aihe on sopimaton nuorelle naiselle.
Teoksessa on ansioita, mutta etenemme varovasti.
Totuus on, että voitte kääntyä vain meidän puoleemme.
Lackington Group julkaisee sen. 500 kappaletta.
Kirja julkaistaan nimettömänä, ja sinun on kirjoitettava johdanto.
Toki. Kirjoitan mielelläni.
Kaikki luulevat, että kirjoitit sen. - Mitä väliä sillä on?
Ai mitäkö väliä? Miten et vieläkään ymmärrä?
Päästänkö irti, koska sukupuoleni voi pilata teoksen?-En sanonut noin!
Et koskaan mieti seurauksia! - Olet yhtä suuressa vastuussa!
En ole luonut kaikkea kurjuuttamme! - Vastuu on sinun.
Minä kannan vastuun siitä, että uskoin sinuun koskaan.
Omistettu William Godwinille Osat on kirjoittanut kirjailija
John!
Näytät... - Parempia päiviä kokeneelta.
Herra Godwin sanoi samaa. - Tapasitko isäni?
Kyllä. Hänen kauppansa myy teostani.
Sait sen valmiiksi. - En täysin.
Lordi Byron?-Hänen kustantajansa sai tekstini jotenkin käsiinsä.
Yritin puolustaa oikeuksiani, mutta minua pidetään plagioijana.
Vetoan Byroniin. - Hän on yrittänyt jo itse.
Hän halveksii tarinaa, mutta ei yleisöä kiinnosta totuus.
Entä oma mestariteoksesi? Siinä ei ollut nimeäsi.
Eikö olekin ironista? Kirjoitin verta imevästä Byronista hänen nimellään.
Sinä kirjoitit yksinäisestä ja hylätystä olennosta.
Se on narsistin armoilla... - Ja Shelley saa kaiken kunnian.
Siitä huolimatta... Onneksi olkoon.
Shelley on varmaan tyytyväinen. - En ole nähnyt häntä kuukausiin.
Tämä on sinulle.
Olemme luoneet hirviöt, Mary.
Ei anneta niiden tuhota meitä.
William Godwin juhlistaa teoksen "Frankenstein" julkaisua.
Marylle isältäsi.
Tervetuloa, hyvät herrat.
Olemme kokoontuneet juhlistamaan "Frankenstein" -teoksen menestystä.
Se on kertomus, joka osoittaa, miten ihminen tarvitsee toista.
Heti kun olento avaa silmänsä, se hakee luojansa kosketusta.
Luoja kavahtaa kauhuissaan-
ja jättää olennon ensimmäistä kertaa täysin yksin.
Jos vain Frankenstein olisi saanut osoitettua luomukselleen-
myötätuntoa ja ystävällisyyttä, tragedialta olisi voitu välttyä.
On kirjoittajan ansiota, että juuri nämä ajatukset-
jäävät pyörimään mieleemme pitkäksi aikaa lukemisen jälkeen.
Se on varmasti teistäkin yksi täydellisimmistä-
ja alkuperäisimmistä teoksista aikakautenamme.
Kuten...
Kiitos.
Monet ihmettelevät, miksi teos on julkaistu ilman nimeä.
Moni luulee sitä minun teoksekseni.
Voi hyvin sanoa, ettei teosta olisi ilman minun panostani.
Häpeäkseni-
minun ainoa panokseni tähän teokseen on-
että olen ollut syy Frankensteinin olennon yksinäisyyteen.
"Frankenstein" -teoksen kirjailija on tietenkin-
Mary Wollstonecraft Godwin.
Se on nerokas teos, joka on täysin hänen ansiotaan.
Percy. - Mary.
Luulin sinun lähteneen lopullisesti.
En koskaan luvannut elämää, jossa ei ole kärsimyksiä-
mutta en osannut aavistaakaan, miten syvää tuskaa kokisimme.
Menetin kaiken ollakseni sinun kanssasi.
Halusin luoda jotain upeaa. Jotain kaunista.
Sisällämme on jotain epävakaata.
Katso.
Hirviö on galvanoitu.
Jos en olisi oppinut taistelemaan tuskan läpi-
en olisi löytänyt ääntäni.
Valintani ovat muovanneet minut.
En kadu mitään.
William Godwinin ansiosta teoksen toinen painos kantoi Maryn nimeä.
Mary ja Percy menivät naimisiin. Percy kuoli 29-vuotiaana.
Claire sai tytön nimeltä Allegra, joka kuoli 10-vuotiaana.
Polidorin "Vampyyri" julkaistiin vuonna 1819.
Masentunut ja velkaantunut Polidori teki itsemurhan 25-vuotiaana.
Mary kuoli vuonna 1851 53-vuotiaana.
Häneltä jäi yksi poika, Percy Florence Shelley.
Aallot kantoivat hänet pois, ja hän katosi kaukaiseen pimeyteen.
Suomennos: Mirka Maukonen BTI Studios