МИСУРИ
ЗЕМЯ
♪Девойче във пристанищния град
♪сервира уиски като занаят
♪"Хей, Бренди, дай ни още по едно"
♪И тя им носи уиски и вино
♪"Като Бренди няма друга"
♪"Ще си чудна ти съпруга"
Ела! - По-бавно!
Хайде, моя речна лилия!
Къде ме водиш?
Хайде, ела.
Ето. Виж!
Колко е красиво!
Боях се, че няма да се хване,
но бързо пусна корен.
Скоро ще плъзне навсякъде.
Из цялата Вселена.
Не знам за какво говориш,
но ми харесва как звучи.
Сърцето ми е твое,
Мередит Куил.
Не е за вярване, че се влюбих в извънземен.
34 ГОДИНИ ПО-КЪСНО
СУВЕРЕННИТЕ
Време е за шоу, тъпаци!
Всеки момент ще е тук.
Толкова по-зле за него.
Ти не се ли биеше с меч?
Наеха ни да спрем междуизмерен звяр,
захранващ се с тези батерии, и ще му излизам с меч?
Ти беше по мечовете, а аз по пушките.
Явно сега сме с пушки. Просто не го знаех.
Дракс, защо не носиш екипировката на Ракетата?
Защото боли.
Боляло ли?
Зърната ми са чувствителни.
"Зърната ме болят! Горкият аз!"
Ами той какво прави?
Довършвам това, за да си слушаме музика.
Сега ли намери?
Куил е виновен. Умира да слуша музика.
Всъщност съм съгласен с Дракс.
Сега това не е важно.
Добре. Ясно, Куил.
Не, сериозно. Съгласен съм с Дракс.
Не, разбирам. Сега си съвсем сериозен.
Виждам ясно, че смигаш.
Проклятие. С лявото око ли намигам?
Аз съм Грут.
Не гледаха теб, смешко.
Сериозна работа.
ПАЗИТЕЛИ НА ГАЛАКТИКАТА VOL. 2
Грут!
Грут, махни се! Ще пострадаш!
Здрасти.
Не! Изплюй!
Хайде!
Отвратително!
Кожата на звяра е много дебела за пробив отвън.
Трябва да го порна отвътре.
Не! Дракс, почакай!
Дракс!
Какво прави?
Каза, че кожата била дебела за пробив отвън и затова...
Глупости! - Опитах да му го кажа!
Кожата е еднакво дебела отвътре и отвън!
Ясно ми е.
Порязан е по врата.
Ракета, поеми отгоре.
Ей, гигантска скаридо! Тук горе!
Внимавай, Куил!
Да! Собственоръчно
трупясах звяра!
Какво?
Как се казваха тези?
Анулаксни батерии.
Харбуларни батерии.
Казах съвсем друго нещо.
Струват по хилядарка.
Затова Суверенните ни наеха да ги пазим.
Внимавай какво говориш пред тях. Доста са обидчиви.
Прегрешението се наказва със смърт.
Благодарим ви, Пазители, че рискувахте живота си.
Не бихме рискували живота на своите граждани.
Всеки наш гражданин се ражда според точни спецификации.
Безупречен и като физика, и като ум.
Ние контролираме ДНК на нашето поколение
и го култивираме в утробни капсули.
Аз май предпочитам старомодния начин.
Някой ден може да ми дадеш урок по история
за архаичните обичаи на предците ни.
С чисто академична цел.
За мен ще е чест.
Щом е за науката...
Сигурно ще е наистина...
отвратително.
Не си падам по случайния...
О, я стига.
Хората ви обещаха нещо в замяна на услугите ни.
Предайте ни го
и с радост ще си тръгнем.
Семейна сбирка!
Разбирам, тя ти е сестра.
За мен тя не е по-ценна от наградата за нея на Зандар.
Заловихме я при опит да открадне батериите.
Правете с нея каквото искате.
Благодарим ви, Върховна жрице Айша.
Какъв е произходът ти, Куил?
Майка ми е землянка.
А баща ти?
Той не е от Мисури. Само това знам.
Виждам го в теб.
Нетрадиционен произход.
Хибрид, който изглежда особено...
безразсъден.
Чух, че вие сте били надути комплексари...
Но изобщо не е така.
Проклятие.
Пак ли обърках окото?
Прощавай. Трябваше да е зад гърба ти.
Имаш късмет, че не те убиха.
Не ще и дума.
Търсиш ли батерии?
Да закараме плешивата на Зандар и да си приберем наградата.
ГОТИН МИКС VOL. 2
Онова за баща ми...
Тая за коя се мисли?
Знам, че ти е болна тема.
Не е вярно. Просто не знам кой е.
Прощавай, ако е изглеждало, че флиртувам с Върховната жрица.
Не беше така.
Не ми пука.
Аз пък мисля, че ти пука.
Затова и се извинявам. Съжалявам!
Гамора не е за теб, Куил.
Проклета сянка.
Във Вселената има два вида същества.
Които танцуват и които не танцуват.
Срещнах моята любима на военен митинг.
Господи.
Всички от селото танцуваха като луди.
С изключение на една жена.
Моята Овет.
Тутакси я разпознах.
Ако ще да свири най-мелодичната песен на света,
тя няма дори да потропне с краче.
Не би помръднала и мускулче.
Човек може да си помисли, че е умряла.
Звучи наистина секси.
Дюкянът ми лумна по нея.
Ясно, разбрах.
Аз танцувам, Гамора - не.
Трябва ти някоя окаяна жена... като теб.
Гладна съм. Дай ми малко корен от яро.
Не. Още не е узрял.
И те мразя.
Ти ли ме мразиш?
Изостави ме и открадна Камъка за себе си.
А сега те мислят за герой.
Много скоро ще се отърва от оковите и ще те убия.
Кълна се.
Не.
Ще изживееш дните си в затвор на Зандар
и само ще си мечтаеш.
Странно.
Настига ни флот на Суверенните.
Защо им е?
Може би защото той отмъкна техни батерии.
Пич!
Ясно.
Не е крал батерии.
За мен е загадка защо ни гонят.
Какво си въобразяваше?
Беше толкова лесно!
Това ли ще кажеш? - Стига де!
Видя каква надувка беше жрицата.
Но аз й дадох урок!
Не знаех, че си такъв алтруист.
Колко жалко, че Суверенните те разбраха погрешно
и сега искат да ни убият. - Точно!
Говорех иронично!
О, не!
Не го каза с ироничен тон и ме изложи!
Защо не се карате,
след като оцелеем от тази битка?
Идват още! - Хубаво!
Искам да убивам!
Никого няма да убиеш.
Това са безпилотни кораби.
По дяволите!
Колко е закъснението, адмирале?
Върховна жрице, батериите са силно възпламеними
и може да унищожат флота.
Те проявиха незачитане спрямо народа ни.
Наехме ги, а те ни окрадоха.
Това е изключителна наглост.
До всички командни модули.
Стреляйте до пълно унищожение.
Коя е най-близката обитаема планета?
Казва се Берхърт.
С колко скока? - Само един.
Но точката на достъп е на 47 единици.
И трябва да минеш през това квантово астероидно поле.
Куил, за да успееш,
трябва да си най-великият пилот във всемира.
За наш късмет...
Аз съм.
Какво правиш?
Управлявам този кораб от десетгодишен.
Създаден съм кибернетично за пилот на космически кораб.
Създаден си кибернетично за пълен кретен!
Спрете.
Като си легнеш днес,
във възглавницата ти ще има нещо пихтиесто.
Ще си кажеш: "Какво е това?"
И ще напипаш говното, което съм сложил!
Само да си посмял, ще те обръсна.
Няма да е мое говно.
Ще е на Дракс.
Прочут съм с тлъстите си говна.
Може да умрем, а вие говорите за това?
Да му се...
Пич! Сериозно!
Чакай да...
Глупаци!
Така става, когато пилотира Куил.
Все още имаме кораб на Суверенните по петите ни.
Оръдията ни отказват.
20 единици до скока!
Дръж се.
Не е узрял.
СКАФАНДРИ ПРИ АВАРИЯ ИЛИ ЗА ВЕСЕЛБА.
Хайде, Зайлак, ще се справиш.
Да!
15 единици до скока!
Давай!
Само така!
10 единици!
Пукни, кораб!
Не струваш, Зайлак.
Типично.
Пет единици!
Да му се...
Заобиколиха полето!
Някой унищожи корабите ни!
Какво?
Кой?
Една единица!
Какво е това? - Какво ти пука?
Точката на скока! Давай!
Това е човек.
Божичко.
Още ли е там?
Грут, сложи си колана!
Готови за много лошо кацане!
БЕРХЪРТ
Беше велико!
Да!
Погледнете!
А другата половина от кораба ни?
От моя кораб.
Всеки от вас можеше да ни прекара през полето,
ако летяхте с това между ушите, а не между краката ви!
Ако това между краката ми имаше ръка,
можех да приземя кораба с нея.
Можеше да умрем заради самонадеяността ти.
По-скоро защото той открадна
анулаксните батерии!
Казват се харбуларни батерии.
Не е вярно!
Знаеш ли защо го направих, Звездьо?
Все едно не съм чул.
Направих го, защото исках!
Тъпак.
Защо изобщо го обсъждаме?
Едно малко човече ни спаси, като взриви 50 кораба!
Колко малко?
Не знам. Толкова?
Спасил ни е Палечко?
Ако беше по-близо, щеше да е доста по-голям.
Така работи зрението, тъп енот!
Не ме наричай енот!
Съжалявам. Прекалих.
Исках да кажа "миещо мече".
Така става ли?
Не знам.
Така е още по-зле.
Да ти се...
Хей!
Писна ми от теб! - Назад!
Някой ви е последвал при скока.
Пусни ме, ще съм ви нужна.
Не съм глупачка.
Глупачка си, ако не ме използваш.
Ще ме нападнеш на мига. - Няма.
От суперзлодей се очаква да умее да лъже.
Сигурно е дребосъкът.
След толкова години най-сетне те открих.
Ти пък кой си?
Смятах, че е очевидно от снажната ми осанка.
Казвам се Его.
Аз съм твоят баща, Питър.
КОНТРАКСИЯ
Знаеш поговорката...
"Грам късмет не си видял, с патка щом не си преспал."
Йонду!
Слез долу!
След като се мъчих с години,
накрая се ожених за тази жена.
Рекох й: "Алита, обичам те,
но вече откачаш!"
Винаги си е била такава.
Не мога да й имам вяра.
Стакар.
Доста време мина.
Явно това място е покварено в друг смисъл.
Стакар!
Има сто фракции на Опустошителите.
Ти изгуби 99 от тях, като прие една.
Моля ви, сър!
Махай се.
Тогава върви по дяволите!
Не ми пука какво ти е мнението за мен!
Тогава защо ни следваш?
Защото сега ще ме чуеш!
Нищо няма да слушам! Ти измени на кодекса!
Опустошителите не търгуват с деца.
Вече ти казах! Не знаех какво става!
Не си искал да знаеш, щом ти пълни джоба.
Искам място на масата! И аз нося емблема като вас.
Може да се обличаш като нас,
но при смъртта си няма да чуеш Роговете на свободата.
А Цветовете на Огорд
няма да озарят гроба ти.
Ако си мислиш,
че ми е приятно да те прогоня,
грешиш.
Ти разби сърцата ни.
Жалка картинка.
Първо Куил ни предаде,
а после Йонду просто го пусна невредим.
Последвахме го, защото той беше този,
който не се боеше да направи, каквото е нужно.
Май се е размекнал.
Като се е размекнал, защо шепнеш?
Знаеш, че съм прав, Краглин.
По-добре внимавай какво говориш за нашия капитан.
Това пък кой е?
Йонду Удонта,
имам предложение за теб.
Наех Йонду да те вземе,
когато майка ти почина.
Но вместо да те върне,
Йонду те задържа.
Нямам представа защо.
Аз ще ти кажа.
Бях кльощаво хлапе и можех да се провирам навсякъде.
Улеснявах го в краденето.
Оттогава те издирвам.
Мислех, че Йонду е баща ти.
Какво? Толкова време сме заедно
и си мислил, че Йонду ми е роднина?
Като две капки вода сте.
Едната е синя!
Той не ми е баща!
Йонду ме отвлече,
съдра ми задника, докато ме обучи да се бия,
и ми взе страха, че щял да ме изяде.
Да те изяде? - Да.
Какъв негодник.
Как ни откри сега?
Дори когато се намирам отвъд прага на познатото,
дочувах да се говори за Звездния повелител.
Дали да не поемем натам?
Вземи всички, дори шебека с триъгълна мутра.
Гарантирам ти,
такова място не си виждал.
Там...
ще мога да ти разясня твоя специален произход.
И най-сетне ще стана
бащата, който винаги съм искал да бъда.
Прощавай.
Ще пусна една вода.
Не на мене тия.
Ела да се разходим.
Аз съм Мантис.
Какво правиш?
Усмихвам се.
Чух, че така се харесваш на хората.
Не и по този начин.
Отраснах сама на планетата на Его.
Не разбирам тънкостите на общуването.
Може ли да погаля кученцето ти? Много е сладко.
Да.
Това се казва номер!
Много ми хареса!
Сега го измислих!
Я стига!
Появява се след толкова време
и иска да е мой баща? - Разбирам те.
Освен това може да е капан.
Пуристите от Крий, Опустошителите...
Всички искат смъртта ни. - Знам, но...
Но какво?
Каква беше онази история за Зарду Хаселфрау?
Кой?
Онзи с вълшебната лодка.
Дейвид Хаселхоф?
Точно.
Не вълшебна лодка, а говореща кола.
И защо говореше?
За да му помага в борбата с престъпността и да го подкрепя.
Като дете си носел снимката му в джоба си
и си казвал на другите деца,
че той е баща ти, само че е извън града.
На снимки на "Рицарят ездач" или на турне в Германия.
Бях пиян, като ти казах. Защо повдигаш темата?
Харесвам тази история.
Мразя тази история.
Толкова е тъжна!
Като малък гледах как другите деца играят на топка с бащите си.
Исках и аз повече от всичко на света!
Това ми е мисълта, Питър.
Ами ако този мъж е твоят Хаселхоф?
А ако се окаже от лошите,
просто ще го очистим.
Оставяш ме с лисицата?
Той не е лисица.
Гръмни я, ако направи нещо съмнително.
Или ако ти се прииска.
Ще са само два-три дни.
Ще се върнем още преди Ракетата да оправи кораба.
Ами ако дойдат Суверенните?
Няма как да научат, че сме тук. Да вървим.
Не е добре да се разделяме.
Като някаква баба си.
Понеже съм мъдър ли?
Защо ти е толкова багаж?
Не искам Грут да ми пипа нещата.
Дано баща ти не е дръвник като теб, сираче.
Каква е целта ти? Всички да те намразят ли?
Понеже се получава.
♪Ако сега не ме обичаш, ♪не ще се влюбиш пак във мен
♪Дочувам още как се вричаш ♪В окови чезнеш ден след ден
♪Ако сега не ме обичаш,
♪не ще се влюбиш пак във мен
♪Дочувам още как се вричаш
♪В окови чезнеш ден след ден
♪Ако сега не ме обичаш,
♪не ще се влюбиш пак във мен
♪Дочувам още как се вричаш
♪В окови чезнеш ден след ден
Може ли един личен въпрос?
Никой не ми е задавал личен въпрос.
За какво са антенките ти?
Какво правят ли?
Да. С Куил се хванахме на бас.
Пич. Това не се казва!
Аз казвам,
че ако минаваш през ниска врата,
антенките ще те спасят от обезглавяване.
Но ако е нещо друго,
а не точно спасяване от обезглавяване, печеля аз.
Не са за опипване на врати.
Мисля, че...
имат нещо общо с емпатичните ми способности.
Какви са те?
Щом докосна някого, долавям чувствата му.
Четеш мисли? - Не.
Телепатите четат мисли.
Емпатите долавят чувства.
Емоции.
Може ли?
Добре.
Изпитваш любов.
Тоест обща безкористна любов почти към всички.
Не!
Романтична, сексуална любов.
Не е вярно.
Към нея! - Не!
Добре.
Тя издаде на всички най-съкровената ти тайна!
Стига де, прекаляваш!
Сигурно умираш от срам!
Искам и аз!
Не бях долавяла такъв хумор!
Това беше супер куцо.
Куил.
Само ме пипни и ще почувстваш строшеното си чене.
Мога и донякъде да променям емоциите.
Например?
Ако докосна някого, който е тъжен,
мога да го облекча за малко.
Мога да направя някого по-сговорчив.
Но най-вече помагам на господаря ми да заспи.
Нощем той лежи буден и мисли за поколението си.
Направи го и на мен.
Заспи.
Обичам тази песен.
Там!
Не си толкова курназ без играчките си,
нали?
Мръдни!
Кофти.
Здрасти, плъх!
Как е, син тъпанар?
Не е зле.
Уредихме си добра поръчка.
Златната самовлюбена надувка
дава голяма награда за теб и дружинката ти,
понеже иска да ви избие.
Твоят приятел...
Те са твърде много.
Трябва да му помогна. Ако държиш на него,
ще ме освободиш от тези окови.
Ще го убият!
Казвам ти, открих ви много лесно.
Сложих ви проследяващо устройство
по време на войната за Зандар.
Дай ми дума, че няма да нараниш Грут
и ще ти кажа къде са батериите.
За ваш късмет, думата ми не струва.
Иначе щях да ви предам.
Иначе какво?
Ще вземем батериите.
Колко струват? Към четвърт милион на пазара?
Жрицата ни предложи милион.
Четвърт милион е само една трета от това!
Не е една трета.
Четвърт е 25.
Не.
За 25 не можем да си купим дори ботуши.
Стига!
Не сме толкова глупави да помогнем да убият Пазителите на галактиката!
Ще ни погне целият проклет Корпус Нова.
Не е честно!
Ще го кажа само веднъж, капитане.
Колкото и пъти да те предаде Куил,
ти го защитаваш, сякаш ние сме без значение!
Да!
Само аз се застъпвам за теб!
Кротко, Краглин.
Вярно си е. Размекнал се е.
Май е време за смяна на ръководството.
Свалете оръжията!
Кротко!
Би трябвало да има мирно решение, момчета.
Или дори насилствено, стига аз да съм ей там.
Здравейте, момчета.
Не е узрял.
ПЛАНЕТАТА НА ЕГО
Добре дошли в моя свят!
Леле. Имаш си планета?
Стига, не е по-голяма от земната Луна.
Скромност.
Харесва ми.
Аз също съм изключително скромен.
Имаш си планета и унищожаваш двайсетина кораба без скафандър.
Какво си всъщност?
Аз съм от Звездните, сладурче.
Тоест, нещо като бог?
С малко "б", синко.
Поне в дните, когато съм скромен като Дракс.
Не знам откъде точно съм дошъл.
Помня само как мъждуках
и се носех из Космоса
напълно сам.
В продължение на милиони години
се научих да контролирам молекулите около мен.
Поумнях и заякнах.
Оттам продължих да градя
пласт по пласт
планетата, на която се намирате сега.
Но аз исках повече.
Копнеех...
за смисъл.
"Там някъде би трябвало да има и друг живот
освен мен," мислех си аз.
И така се заех да го открия.
Създадох...
биологичен живот, какъвто си го представях,
до най-малката подробност.
Направи ли си пенис?
Пич!
Какво ти става?
Щом е планета, как би могъл да направи бебе на майка ти?
Щеше да я размаже!
Не искам да слушам как родителите ми...
Защо?
Всяко зимно слънцестоене баща ми разказваше как заплодил майка ми.
Отвратително.
Било е красиво.
Земляните сте с големи задръжки.
Да, Дракс, имам пенис.
Благодаря!
Доста е добър.
Имам рецептори за болка, храносмилателна система
и всичките му там карантии.
Исках истински да преживея какво е да си човек.
Затова се отправих сред звездите,
докато не открих
каквото търсех.
Живот.
В крайна сметка, не бях сам във Вселената.
Кога срещна майка ми?
Скоро след това.
С Мередит за пръв път преживях любовта.
Наричах я моята речна лилия.
От тази любов, Питър...
Ти.
Толкова дълго те търсих.
Когато чух, че землянин е държал Камък на безкрайността,
без да умре,
разбрах, че ти трябва да си синът на жената, която обичах.
Щом си я обичал, защо я изостави?
Метеж!
Това е метеж!
Метеж!
Отрепки!
Капитане!
Помогни ми! Моля те!
Капитане!
Ти погуби онези мъже,
като ги поведе по грешен път.
Защото си слаб.
И глупав!
Време е Опустошителите
отново да постигнат величие с нов капитан...
Тазерфейс!
Прощавай. Казваш се...
Тазерфейс?
Точно така.
Да не изстрелваш тазери от лицето си?
Това е метафора!
Да!
За какво?
За това, че името сковава в страх
сърцата на онези, които го чуят.
Ясно.
Добре,
както кажеш.
Млъквай.
Ти си следващият.
Удонта, дълго време чаках...
Какво?
Съжалявам. Съжалявам!
Просто си представям как се будиш сутрин, сър,
поглеждаш се в огледалото и си казваш съвсем сериозно:
"Знаеш ли кое име ще е много яко? Тазерфейс!"
Така те чувам в главата си.
Какъв беше другият вариант?
Скротумхет?
Нов план. Първо убиваме теб.
По-добре смърт, отколкото да прекарам живота си
като пълен малоумник, за когото Тазерфейс е яко име.
Стига убийства за днес.
Дъщерята на Танос.
Мислех, че си най-големият садист.
Докато татко ми плащаше сметките.
Жрицата иска лично да убие лисицата.
Поне в 12 провинции на Крий е обявена награда за главата му.
Уверявам те,
не съм лесна мишена като старец без вълшебната си пръчица
или говорещ горски звяр.
Искам 10% от наградата
и още едно-две неща.
Имаме цял кашон с ръце,
ако тази не сработи. - Добре е.
Мислиш ли, че онези Крий ще екзекутират капитана?
Крий се считат за милостиви, но поне ще е безболезнено.
Ето го. Най-добрият кораб, с който разполагаме.
Планетата на Его е въведена в системата.
Ще ти пратим парите, щом ни платят.
Какво ще правиш с твоя дял?
Като малки с Гамора баща ми ни караше да се бием.
Когато сестра ми надделяваше,
баща ми заменяше част от мен с механична,
защото искал да й бъда равна.
Но тя побеждаваше
отново и отново, като не отстъпи нито веднъж.
Затова, след като убия сестра си,
ще си купя боен кораб с всички възможни оръжия.
Ще преследвам баща си като куче и ще го разкъсам бавно,
парче по парче,
докато поне малко изпита дълбоката нестихваща болка,
която ме измъчва всеки ден.
Аха...
Аз имах предвид някой лъскав гердан.
Или хубава шапка.
Нещо, за което другите да кажат: "О, колко хубаво!"
Както и да е, на добър час.
Майка ми разказваше, че баща ми бил от звездите.
Имаше рак на мозъка и всички мислеха, че бълнува.
Питър...
Наистина бих искал да повярвам.
Но ти си изоставил
най-прекрасната жена на света
да умре в самота.
Не исках да напускам майка ти, Питър.
Ако не се връщам редовно на планетата си
и в нейната светлина,
тази форма ще залинее и умре.
Тогава защо не се върна, а изпрати Йонду?
Точно този престъпник да дойде за мен?
Обичах майка ти, Питър!
Не можех повече да стъпя на Земята,
където нея вече я нямаше! Не знаеш какво е!
Отлично знам какво е!
Трябваше да я гледам как умира!
През милионите години на моето съществуване
допуснах много грешки, Питър.
Но ти не си една от тях.
Дай ми шанс да бъда бащата, който тя би желала да бъда.
Искам да те науча на толкова неща за тази планета
и вътрешната светлина.
Те са част от теб, Питър.
За какво говориш?
Дай си ръцете, синко.
Ето.
Дръж ги ето така.
Сега затвори очи и се съсредоточи.
Пренеси ума си в центъра на тази планета.
Да!
Да! Всичко е наред.
Спокойно. Съсредоточи се.
Ще се справиш. Изтегли я.
Да!
А сега я оформи.
Почувствай енергията.
Да.
Вече си у дома.
Питър...
Как се озова на тази странна тъпа планета?
Его ме откри, докато бях още ларва,
изгубила родния свят.
Той ме отгледа и ме задържа.
Значи си домашен любимец?
Предполагам.
Хората предпочитат милички любимци.
Защо Его би желал такова грозилище?
Грозна ли съм?
Направо си ужасяваща.
Но това е хубаво.
Когато си грозен и те обичат,
знаеш, че те обичат какъвто си.
Красавците никога не знаят на кого да вярват.
Тогава съм благодарна, че съм грозна.
Онези езера ми напомнят за времето,
когато заведох дъщеря си при забравените езера в моя свят.
Тя беше като теб.
Противна ли?
Невинна.
Дракс?
Трябва да ти кажа нещо.
Какво става?
Сприятелих се с гнусната гадинка.
Научих нови неща - че съм домашен любимец, и то грозен.
Не си грозна. Дракс!
За какво говориш?
Мантис,
ще ни покажеш ли къде ще спим?
Защо тук няма други същества?
Планетата е Его.
Едно куче не би поканило бълха в козината си.
А ти не си ли бълха?
Аз съм бълха с мисия.
Помагам му да заспи.
Какво щеше да казваш на Дракс, преди да изляза?
Нищо.
Покоите ви са насам.
Сутринта ще ви предадем на Крий.
Скоро след това вече няма да ви има.
Добре, Тазерфейс.
Много поздрави на другите,
Тазерфейс!
Ами това растение? Може ли да го смачкам с камък?
Не, Джеф.
Прекалено миличко е.
Занеси го на шивача.
Не се засягай, но твоите подопечни са пълни дръвници.
Преди Стакар да ме освободи, 20 години бях боен роб на Крий.
Той ми предложи място при Опустошителите.
Каза, че от мен се иска само да се придържам към кодекса.
Но аз бях млад,
алчен и глупав.
Както ти открадна батериите.
Беше най-вече заради Дракс.
Аз, Стакар и другите капитани
не бяхме много по-различни от теб и приятелите ти.
Не съм имал друго семейство.
Когато наруших кодекса,
те ме прогониха.
Това и заслужавам.
По-кротко с драмите.
Може да го заслужаваш, но аз не.
Трябва да се махнем оттук.
Къде е Куил?
Отпраши със стареца си.
С Его ли? - Да.
Днес е ден на идиотските имена.
Ти се усмихна и за миг изпитах топло чувство.
Но беше съсипано от противните ти зъби.
Ти да не си кретен по призвание?
Почти професионалист.
Защо не заведе Куил при Его, както си обещал?
Той беше кльощав.
Можеше да се провира. Ставаше за крадец.
Имам идея как да се измъкнем.
Но ще ни е нужен малкият ти приятел.
Талисман, талисман!
Малкият е изтощен. Трябва да пийне!
Вижте го колко е сладък, като се наежи.
Просто е безценен!
Ей, съчка!
Ела тук.
Ела де.
О, не...
Какво са ти сторили?
Ще ни помогнеш ли да се измъкнем?
Искам да ми донесеш едно нещо.
В квартирата на капитана има перка прототип...
Носех я на главата си.
Намира се в чекмеджето до койката му. Червена е.
Разбра ли?
Това са ми гащите.
Знаех си, че не те е разбрал.
Трябва да обясниш по-добре.
Прототипна перка.
Това е орлони. Търси перка, Грут.
Този път ти му обясни.
Добре.
Това е окото на Воркър.
Изважда го, като си легне.
Хайде, потърси пак.
Но остави окото тук.
Защо?
Утре той ще се събуди
и няма да знае
къде му е окото!
Това е бюро.
Казахме ти, че е толкова голяма.
Кажи ми, че си имате хладилник
с отрязани човешки пръсти.
Добре, тогава нека не го споменаваме повече.
Чекмеджето, което ти трябва, е с този символ.
Ясно?
Какво? Не!
Мисли, че му го даваш за шапка.
Не съм казвал това!
Аз съм Грут. - Отдъхна си.
Аз съм Грут. - Той мрази шапки.
Аз съм Грут.
Мрази ги по принцип.
Аз съм Грут.
Виждаш странна глава,
а се оказва, че част от нея е шапка.
Затова ли мразиш шапки?
Това ли намерихте да обсъждате?
Не е това.
Не съм искал метеж.
Те избиха приятелите ми.
Подготви трети квадрант за напускане.
Още нещо.
Имаш ли копия от старите записи на Куил?
Взел я е!
Йонду взе перката!
Бързо!
Там долу!
Ненормалник.
Корабът ще се взриви.
Не целият кораб.
Кой е?
Изпращам ви координатите на кораба на Йонду.
Освободи квадранта! - Слушам!
Моля само за едно.
Върховната ви жрица
да му каже името на онзи, който реши съдбата му.
Тазерфейс!
Накъде, капитане?
Към Его.
Не, момче!
50 скока наведнъж са опасни за един бозайник.
Знам.
Каним се да направим 700!
Един ден всичко това може да е мое.
Ракета? Там ли си?
Какво правиш, Питър?
Танцувай с мен.
Няма да танцувам с теб.
Това е Сам Кук.
Един от най-великите земни певци на всички времена.
Дракс мисли, че не танцуваш.
Кажеш ли на някого,
ще те убия.
Кога ще направим нещо относно неизреченото между нас?
Какво неизречено?
Това...
"Бар "Наздраве", Сам и Даян.
Герои от сериал, които много се харесват,
но не си го казват, защото рейтингът ще падне.
Ето за това.
Няма нищо неизречено.
Това е параграф 22 - изречеш ли го, вече ще е изречено
и ще излезе, че лъжеш. Затова като не го изричаш,
казваш истината и така признаваш, че има такова нещо.
Не, нямах предвид...
В момента би трябвало да обсъждаме това място.
Нещо тук не е наред.
За какво говориш?
Ти поиска да дойда тук!
Онова момиче Мантис
се бои от нещо.
Защо се опитваш да ми го отнемеш?
Не се опитвам...
Той е мой баща, една кръв сме.
Имаш кръвна връзка и със Земята, но не се връщаш там.
Ти ме накара да дойда тук!
А Земята е мястото, където майка ми умря пред мен.
Не, онова място е истинско, а това е фантазия.
Истинско е! Аз съм само наполовина човек, нали помниш?
За тази половина се тревожа.
Ясно. Завиждаш,
защото съм полубог, а ти искаш да съм слаб.
Ти беше нетърпим.
Не успях да се свържа с Ракетата.
Ще изляза отвън да потърся сигнал.
Знаеш ли, в крайна сметка не е като в "Бар "Наздраве"!
Това е като в сериала, в който единият е готов
да приеме нова възможност, а другият е кривундел,
който няма вяра на никого! Този сериал не съществува.
Затова е с нулев рейтинг!
Не знам какво е "Бар "Наздраве"!
Най-сетне открих семейството си. Не разбираш ли?
Мислех, че вече си го открил.
По дяволите.
Психопатка!
Шегуваш ли се?
Аз победих.
Надвих те в битка.
Не. Аз ти спасих живота.
Беше достатъчно глупава да ме оставиш жива.
Ти ме остави жива!
Вечно се съревноваваш с мен!
Не аз прелетях Вселената, защото съм искала да победя.
Не ми казвай какво искам.
Не е нужно да ти казвам!
Очевидно е!
Ти искаше да си победител. Аз само исках сестра!
Имах си само теб.
Но ти все държеше да побеждаваш.
Танос извади окото ми,
изтръгна мозъка ми
и откъсна ръката ми
заради теб.
ГОТИН МИКС VOL. 2
Добре ли си, синко?
Видях момичето ти да си тръгва разстроено.
Да.
Каква случайност,
че слушаш тази песен.
Знаеш ли... - "Бренди"?
На "Лукинг глас"?
Майка ти я харесваше.
Така е.
Една от най-великите композиции на Земята.
А може би най-великата.
Да!
Питър, ти и аз сме морякът от тази песен.
♪Той през лятото дойде
♪Отдалеч донесе дарове
Като детето, с което дарих майка ти,
или свободата, която донесе на Гамора.
♪Като Бренди няма друга
♪Ще си чудна ти съпруга
♪Но животът ми е, гдето
♪е моята любов морето
Морето зове моряка.
Той обича момичето, но мястото му не е там.
Морето го зове, както историята зове героите.
И понякога сме лишени от насладите на смъртните.
Ти може да не си смъртен, но аз...
Не, Питър.
Смъртта ще подминава и двама ни,
докато светлината гори в тази планета.
Аз съм безсмъртен?
Наистина ли?
Да! Докато я има светлината.
И мога с нея да си правя готини неща,
както ти си направил тази планета?
Ще ти трябват няколко милиона години,
докато му хванеш цаката, но да!
Какво!
Приготви се за 250-метрова статуя на Пак-Ман със Скелетор
и Хедър Локлиър.
Можеш всичко.
Ще създам куп чудесии.
Но да знаеш, Питър, че отговорността е огромна.
Само ние можем да пресъздадем Вселената.
Само ние можем да хванем юздите на космоса
и да го поведем, накъдето трябва.
Как?
Ела с мен.
Дракс. Дракс!
Дракс! Трябва да говорим.
Съжалявам.
Предпочитам жена с месце по кокалите.
Какво?
Отсвирих те деликатно, като ти казах, че си ми противна.
Нямах предвид...
Какво правиш?
Представям си физическа близост с теб.
Дракс...
Не те харесвам така.
Дори не харесвам нещото, което си.
Хей! Без обиди.
Слушай! Его получи точно каквото искаше.
Трябваше да ти кажа по-рано.
Просто съм глупава. В опасност сте.
Какво е това?
Трябва да пренастроиш начина, по който възприемаш живота.
Всичко около нас, включително и момичето...
Всичко е преходно.
Аз и ти сме вечни.
Вечността не доскучава ли?
Не и ако имаш призвание, Питър,
което е причината да си тук.
Казах ти как преди много години
изпитах неистов порив да открия живот.
Не ти казах обаче как, след като най-сетне успях,
се оказа такова...
разочарование.
Ето тогава получих
дълбоко прозрение.
Вроденият ми стремеж да търся друг живот
не беше, за да се впиша в него.
Питър...
Аз открих смисъл.
Виждам я.
Вечността!
Божичко.
Трябва да се махнем от тази планета.
Майчице.
Както и да е. Преди да бъда прекъснат така грубо...
По онова време работех във "Федерал Експрес".
Какви ги вършиш, момче?
Личеше си по начина, по който говореше за него,
че тоя Его значи беля.
Трябва да спасим Куил.
За какво? Заради чест? От любов?
Не. Не ми пука за тези неща.
Искам да докажа, че съм по-добър от него!
Така ще му натрия носа завинаги.
Защо ми се смееш?
Може да заблудиш себе си и другите, само че не и мен.
Аз знам кой си.
Не знаеш нищо за мен, загубеняко.
Знам всичко за теб.
Знам, че се преструваш на зъл и корав,
а всъщност си най-голямото шубе.
Млъквай!
Знам, че крадеш батерии, които не ти трябват,
и отблъскваш всеки, който е готов да те изтърпи,
защото само мъничко любов
ти напомня колко огромна е пустотата в теб.
Казах да млъкваш!
Учените, които са те създали, не са давали пет пари за теб.
Говоря сериозно!
Също като родителите ми, които ме продадоха.
Дадоха детенцето си за роб.
Знам кой си, момче.
Защото си като мен.
Що за двойка сме?
Такава, която сега ще се бие с планета.
Добре! Хубаво. Я чакай.
С какво ще се бием?
Кои сте вие?
Какво е това място?
Гамора, пусни я!
Чии са онези тела в пещерите?
Уплашена си.
Наричам го "Експанзията".
Това е моето призвание
и сега то е и твое.
Прекрасно.
Хиляди години
имплантирах хиляди свои продължения
в хиляди светове.
Трябва да изпълня едничката цел на живота...
Да раста и да се разпростирам,
покривайки целия всемир,
докато всичко стане...
Аз!
Какво ми направи тя?
Тя вече ми каза всичко.
Имах само един проблем.
Сам един Звезден няма силата за подобно начинание.
Но двама Звездни...
Така вече може да успеем.
Телата...
са на неговите деца.
От всичките ми усилия
най-коварното беше
да опитам да внедря своята ДНК в тази на друг вид.
Надявах се резултатът от това копулиране да е достатъчен
за осигуряване на Експанзията.
Накарах Йонду да ми доведе някои от тях.
Нарушаваше кодекса, но го компенсирах щедро
и го успокоявах, че няма да им причиня болка.
Беше самата истина. Те не усетиха нищо.
Но един след друг те се проваляха.
Никой от тях не носеше Звездните гени.
До твоята поява, Питър.
От цялото ми потомство
само ти носеше връзката със светлината.
Трябва да намерим Питър и да изчезваме оттук.
Его сигурно вече го е спечелил на своя страна.
Тогава да се махаме. - Не!
Той е наш приятел.
Само си крещите. Вие не сте приятели.
Права си.
Ние сме семейство.
Няма да изоставим никого.
Освен може би теб.
Боже.
За пръв път през съществуването си
наистина не съм сам!
Какво има, синко?
Моите приятели.
Ето това е твоята смъртна страна, Питър.
Да.
Ние сме над тези неща.
Да.
Но майка ми...
Ти каза, че си я обичал.
Наистина беше така.
Моята речна лилия, която знаеше текста на всяка песен по радиото.
Три пъти се връщах на Земята, за да я видя.
Знаех, че ако се върна за четвърти път,
повече няма да си тръгна.
Експанзията...
Смисълът на моето съществуване щеше да приключи.
Затова сторих каквото трябваше.
Но сърцето ми се късаше, докато й вкарвах онзи тумор.
Какво?
Добре де.
Знам, че звучи зле.
За кого се мислиш?
Ти си убил майка ми!
Старах се
толкова много
да открия формата,
най-подходяща за теб,
и така ли ми благодариш?
Наистина трябва да пораснеш.
Исках да го направим заедно,
но явно ще се научиш, като изкараш хиляда години като батерия!
Най-сетне! Ракета?
Дръж предавателя наблизо, за да мога да те намеря.
Намираме се в старо съоръжение, използвано от Йонду
да разбие Банката на Аскавария.
Его се развилня.
Знам. Приготви се.
Пусни го, Краглин.
Не.
♪Но животът ми е, гдето
♪е моята любов морето
Питър,
това е морето.
Здрасти, кретен!
Какво е това?
Махни се, по-глупав и малък Грут!
Казах ти, че нещо не е наред.
"Казах ти." Точно това искам да чуя сега.
Обаче се върнах, нали?
Заради неизказаното.
Няма нищо неизказано.
Какво правиш? Можеше да ни убиеш!
"Благодаря, Ракета!"
Всичко беше под контрол.
Не е вярно. Това е само продължение
на истинското му аз. Скоро той ще се върне.
Защо Смърфиета е тук?
Готова съм на всичко за превоз до дома.
Тя опита да ме убие!
Спасих те, тъпа лисицо!
Той не е лисица.
Аз съм Грут. - Не съм и ебот.
Аз съм Грут.
"Енот." Все тая.
Как се убива Звезден?
Той има сърцевина.
Мозък, душа, каквото е там. И предпазна обвивка.
Намира се в пещерите
под повърхността.
Йонду?
Тръстерите са аут.
Радвам се, че бях кльощав.
Иначе щеше да ме предадеш на този психар.
Още ли мислиш, че те задържах заради това, тъпако?
Така ми каза, изкуфял старче.
Когато се усетих какво се случва с децата,
не можах да те дам.
Ти каза, че ще ме изядеш.
Това беше майтап!
Не и за мен!
Вие си имате проблеми.
Разбира се, че имам проблеми.
Това е проклетият ми баща!
Тръстерите отново работят.
Трябва да се издигнем! - Не можем!
Его иска да унищожи Вселената, каквато я познаваме.
Трябва да го убием.
Ракета!
Заемам се!
Значи пак ще спасяваме галактиката?
Така излиза.
Жестоко!
Акциите ни яко ще се вдигнат,
ако станем двукратни спасители.
Не мога да повярвам, че мислиш за това.
Просто ми мина мисълта. Мислех, че сме приятели.
Естествено, че държа на планетите, сградите
и всички животни в тях.
И хора.
Сърдитото пале е много сладко. Направо ще умра!
Пилоти,
пуснете пратениците.
Сензорите ни засичат батериите под повърхността на планетата.
Задълбайте!
Капитане?
Защо Его те искаше тук?
Нужна му е генетичната ми връзка със светлината,
за да унищожи Вселената.
Опита се да ме научи да владея силата.
И успя ли?
Малко.
Направих топка.
Топка?
Мислих с всички сили. Само това измислих.
"Мислил" си?
Мислиш ли, че карам стрелата да лети,
като използвам главата си?
Ето.
Това е ядрото на Его.
Рудата е дебела, Ракета.
За всичко съм се погрижил.
Да побързаме.
Скоро Его ще ни открие.
Дръж го стабилно.
Пробием ли центъра, ще го убием!
Капитане?
Какво има, Краглин?
Помниш ли онази Айша?
Да, защо?
Проклятие!
Защо не стреляш с лазерите?
Те скапаха генератора.
Май нося един малък детонатор.
Той не струва без експлозиви.
Е, имаме тези.
Дали ще стигнат да убием Его?
Ако стане, ще предизвикат верижна реакция
в цялата му нервна система.
В смисъл?
Цялата планета ще избухне.
Трябва бързо да се ометем оттук.
Включих таймер.
Тръгвай!
Той идва.
Нали можеше да го приспиш?
Само когато иска. Той е много силен.
Не мога!
Не е нужно да вярваш в себе си,
защото аз вярвам в теб.
Заспи!
Не вярвах, че ще успее,
такава слабичка и хилава.
Не знам колко ще го удържа.
Металът е много дебел.
За да успеем, трябва да сложим бомбата върху ядрото на Его.
Дебелите ни задници няма да се проврат.
Ами...
Идеята е ужасна.
И е единствената идея, която ни остана.
Да не повярваш.
"Ракета, направи това. Ракета, направи онова."
Какъв ден.
Първо включваш тук и после тук.
Така я активираш.
После натискаш този бутон,
който ти дава пет минути да се измъкнеш оттам.
В никакъв случай
не натискай този бутон,
защото ще взриви бомбата веднага и всички ще умрем.
Повтори сега какво казах.
Аз съм Грут. - Аха.
Аз съм Грут. - Точно така.
Аз съм Грут. - Не!
Това е бутонът, който ще избие всички!
Опитай пак.
Аз съм Грут. - Мхм.
Аз съм Грут. - Аха.
Аз съм Грут.
Не! Вече го каза!
Как изобщо е възможно?
Кой е бутонът, който трябва да натиснеш?
Покажи ми го.
Не!
Хей, изнервяш го!
Млъквай и ми дай тиксо!
Някой носи ли тиксо?
Искам да облепя бутона на смъртта.
Нямам тиксо. Момент да проверя.
Ей, Йонду!
Имаш ли тиксо?
Гамора? Имаш ли тиксо?
Тиксо!
Остави.
Дракс, ти имаш ли тиксо?
И лепенка ще свърши работа.
Тогава защо питаш, щом нямаш?
Никой няма тиксо!
Съвсем никой ли?
Не!
Пита ли Небула?
Да!
Сигурен ли си?
Питах Йонду,
а тя седеше до него. - Знаех си, че лъжеш!
В торбата си имаш батерии и атомна бомба.
Ако някой трябва да носи тиксо, това си ти!
Ето за това говорех! Все аз правя всичко!
Губиш много време!
Всички ще умрем.
Задните тръстери пак са аут!
Без генератора сме пътници!
Пазители,
за вас може би ще е утеха,
че смъртта ви не е напразна.
Тя ще послужи за назидание
на всички, които биха се изкушили.
Не смейте да прецаквате Суверенните.
Това ще боли.
Само обещаваш.
Хей!
Не!
Не! Не!
Ще се взривим!
Питър! Не!
Какво?
Приличаш на Мери Попинз.
Той готин ли е?
Да, готин е.
Ей, аз съм Мери Попинз!
Мантис, пази се!
Само е в безсъзнание.
Колко време има до взрива?
Ако случайно Грут не ни избие,
около шест минути.
Краглин, трябва ни квадрантът за изтегляне.
Имаме пет минути.
Слушам, капитане.
Някой трябва да чака Краглин горе.
Дракс, вземи Мантис.
Зърната ми!
Гамора!
Питър!
Преживей го.
Хайде, Питър. Знам, че не искаш това.
Що за баща ще съм, ако ти оставя този избор?
Да!
Скоро, Питър, с теб ще сме всичко съществуващо.
Затова спри да ме вбесяваш!
Трябва да стигнем точката за изтегляне!
Сега!
Казах ти,
не искам да го правя сам.
Не можеш да отричаш
призванието, което ти е отредила Вселената.
Всички назад!
Какво е това?
Не е нужно да става така, Питър.
Защо съсипваш шанса ни?
Спри да отричаш същността си.
Един на милиарди.
На трилиони. Дори повече.
Какъв по-висш смисъл би могъл да предложи животът?
Аз не използвам главата си, за да изстрелям стрелата, момче!
Използвам сърцето си...
Не биваше да убиваш мама и да ми строшаваш уокмена.
♪Ако сега не ме обичаш,
♪не ще се влюбиш пак във мен
♪Дочувам още как се вричаш
♪В окови чезнеш ден след ден
♪Ако сега не ме обичаш,
♪не ще се влюбиш пак във мен
♪Дочувам още как се вричаш
♪В окови чезнеш ден след ден
♪Ако сега не ме обичаш,
♪не ще се влюбиш пак във мен
♪Дочувам още как се вричаш ♪В окови чезнеш ден след ден
Грут? Ако ме чуваш, побързай!
Не знам още колко ще може Куил да го разсейва!
Грут, побързай!
Йонду, ще се взривим!
Отивай на кораба!
Не и без Куил!
Трябва да се погрижиш за съчката!
Не и без теб!
Цял живот не съм направил нищо както трябва, плъх.
Трябва да ми дадеш този шанс.
Скафандър и аеро-джет.
Имам само по един.
Аз съм Грут.
Какво каза?
Казва: "Добре дошъл сред щуравите Пазители на галактиката!"
Но не каза точно "щурави".
Чао, съчка.
Ще трябва сериозно да си поговорим за езика ти.
Къде е Питър?
Ракета, къде е той?
Ракета.
Погледни ме! Къде е той?
Не тръгвам без него.
Съжалявам.
Днес мога да изгубя само един приятел.
Краглин, тръгвай!
Чакай...
Куил върна ли се?
Ракета, къде е Куил?
Ракета!
Къде е Куил?
Не, трябва да го спрем.
Не. Спри.
Чуй ме!
Ти си бог.
Ако ме убиеш,
ще станеш като всички други.
Кое му е лошото?
Не!
Може той да ти е баща, момче, но не ти е бил татко.
Съжалявам, че не се справих с това.
Щастливец съм, че ти си моето момче.
Какво?
Йонду, какво правиш?
Не можеш.
Йонду!
Не!
Разказах на Гамора
как като дете се преструвах, че Дейвид Хаселхоф е моят баща.
Той е певец и актьор от Земята, много е известен.
Преди малко ми просветна...
Йонду нямаше говореща кола, но имаше летяща стрела.
Нямаше ангелски глас,
но свиреше като ангел.
И Йонду, и Дейвид Хаселхоф имаха велики приключения,
сваляха горещи мацки
и се биеха с роботи.
Излиза, че баща ми наистина е бил Дейвид Хаселхоф.
Само че това беше ти, Йонду.
Имах много готин татко.
Опитвам се да кажа, че...
Понякога онова, което си търсил цял живот,
през цялото време е било до теб.
Без дори да го съзнаваш.
Аз съм Грут.
Той те наричаше съчка.
Небула.
Аз бях дете като теб.
Всеки ден мислех само как да оцелея до следващия.
Изобщо не съзнавах какво ти причинява Танос.
Опитвам се да оправя нещата.
Малки момиченца като теб
има из цялата Вселена и те са в опасност.
Може да останеш с нас и да им помогнеш.
Ще им помогна, като убия Танос.
Не знам дали е възможно.
Винаги ще бъдеш моя сестра.
Пийт!
Капитанът го намери в един вехтошарник.
Каза, че някой ден ще се върнеш сред нас.
Какво е това?
Наричат го Зун.
Всички на Земята сега слушат такова.
В него има 300 песни.
Триста песни?
Чакай.
Ракетата събра парчетата и ги сглоби.
Мисля, че Йонду би желал да остане у теб.
Благодаря,
капитане.
Баща и син Кат Стивънс
♪За промени не е време
♪По-спокойно, отпусни се
♪Млад си ти за беда
♪Всичко е пред теб сега
♪За жена дом устрой
♪Ако искаш, ожени се
♪Виж ме мен, вече стар, ♪но щастлив съм
Дойдоха.
Какво има?
Пратих съобщение до другарите на Йонду какво е направил.
Това е Опустошителско погребение.
Да!
Все пак не ни е предал, капитане.
Наистина, синко.
Не е.
На добър път, стари приятелю.
Йонду Удонта, ще се видим сред звездите.
Той не ги е прогонил.
Не.
Макар да им е крещял.
И да е бил гадняр.
И да е крал батерии, които не му трябват.
Разбира се, че не.
Какво?
Просто...
нещо неизречено.
Красиво е.
Наистина.
Ти също.
Отвътре.
♪Пътят чака ме сега
♪и по него ще поема
♪Сега ще си вървя
ПАЗИТЕЛИТЕ НА ГАЛАКТИКАТА
ЩЕ СЕ ЗАВЪРНАТ.
Знаете ли, жалко е,
че трябваше да изгубим Йонду, за да се сплотим отново.
Но той би бил горд, че отново сме заедно.
Брой ме.
Супер.
Толкова ми липсвате!
О, да.
Какво ще кажете да краднем нещо?
Върховна жрице, Съветът чака.
Обезпокоени са, че съм пропиляла ресурсите ни.
Щом видят какво създадох тук,
гневът им ще се стопи.
Нов вид утробна капсула ли, мадам?
Това, дете мое,
е следващата стъпка от нашата еволюция.
По-могъщо, по-красиво,
по-способно да унищожи Пазителите на галактиката.
Мисля да го нарека...
Адам.
Пич.
Сериозно ли?
Оправи си стаята. Цари пълен безпорядък.
Аз съм Грут.
Не аз, ти си досаден.
Знаеш ли кое е досадно?
Да играеш на тези тъпотии.
Досадно е всеки ден да се препъвам в ластуните ти!
Не съм досаден!
Аз съм Грут.
Вече знам как се е чувствал Йонду.
В тези трудни времена
помнете едно...
Ние. Сме. Грут.
Момчета.
Чакайте, къде тръгнахте?
Трябваше да ме закарате у дома.
Как ще се махна оттук?
Хей!
Имам още толкова много истории.
Момчета.
Леле...