SIMION FORSKNINGSSJUKHUS 1993
Det är uppenbart att Gabriel inte bara blir starkare -
- utan även mer ondskefull.
Om hans styrka och funktioner förbättras tappar vi kontrollen över honom.
Men jag tror fortfarande...
Dr Weaver, han har rymt igen.
- Hur långt kom han? - Arkivrummet.
- Han hittade sin journal. - Han vill hem.
- Dr Fields, vad fan händer? - Han svarade inte på ECT.
Sen fick maskinerna fnatt. Det var som om han drack elektricitet och styrde dem.
Dr Plume?
- Gå inte in! Han dödar er! - Flytta på dig!
Bedöva honom!
Bälta honom i stolen.
Du har varit hemskt elak, Gabriel.
Jag ska döda er allihop.
Herregud... Han pratar!
Han sänder sina tankar via radio.
Jag trodde att vi kunde hjälpa honom, men jag hade fel.
Det är dags...
...att skära bort tumören.
...MANIPULERAR ELEKTRICITET...
...TALAR VIA HÖGTALARE...
ÖVERFALLEN AV GABRIEL
LÄMNADES PÅ SJUKHUSET AV MAMMAN
NUTID
Hej, älskling. Jobbar inte du sent idag?
Jo, men bebisen bråkar med mig.
- Vad menar du med "bråkar med dig"? - Jag vet inte.
Hon är ovanligt livlig.
Har du några Tylenol? Jag får inte ta aspirin.
Om du har så ont, kanske du inte ska jobba.
Det är lugnt.
Jag tittade på matchen!
Derek, jag måste vila lite.
- Du behöver kanske sluta vara gravid. - Jag behöver bara vila lite.
Doktorn sa ju att det kunde hända igen. Eller hur?
Ska jag behöva se mina barn dö i dig igen?
- Säg inte så. - Du gör mig besviken, Maddy.
Du får inte hålla på så här.
Vad då?
Hålla på hur då? Tala om vad det är jag gör.
Är det mitt fel? Händer det här på grund av...
- Rör henne inte! - Bitch!
Fan också... Förlåt mig, älskling.
Jag hämtar lite is. Jag hämtar is nu. Vänta där.
Älskling...
Förlåt mig.
Ibland tappar jag kontrollen, men jag är inte sån egentligen.
Jag försöker, jag har slutat dricka...
Jag ska fortsätta skärpa mig för din och barnets skull.
Snälla Maddy...
Det var inte meningen.
Maddy?
Vad nu?
Madison?
- Omöjligt! - ...tog en kniv...
...håller i pucken...
...diagonalpass...
Hjälp mig.
Derek?
- God morgon, Reg. - Klockan är fyra. Det är mitt i natten.
- Assistent Lee, vad har hänt? - Grannarna hörde bråk och ringde.
- Inbrott? - Inte vad vi kan se.
- Var är frun? - På sjukhuset. Hon var medvetslös.
Här kommer lilla fröken Trånsjuk.
- Hej, Kekoa. - Hur illa är det?
Jag har aldrig sett nåt liknande. Möjligtvis i nån bilolycka.
Fy fan...
Sydney?
Hej.
Var är jag? Vad har hänt?
- Du är på sjukhus. - Var är Derek?
Minns du nåt? Nån bröt sig in hos er.
Ni blev överfallna, och Derek...
- Nu måste du vila. - Jag var så rädd.
Rädd att förlora mitt barn.
Var är hon?
Var är hon, Syd? Var är hon?
Jag beklagar, de kunde inte rädda henne.
Nej...
Nej, nej, nej...
- Ingen fara. - Nej, inte det...!
Nej!
- Lugn. - Nej!
Mrs Mitchell?
Kriminalassistent Kekoa Shaw.
Jag måste tyvärr ställa några frågor.
Mrs Mitchell?
Kan jag vara behjälplig?
Kriminalassistent Kekoa Shaw.
Sydney Lake, Madisons syster.
Kan jag hjälpa er?
Just det... Den här...
Jag är prinsessa på Familjeplaneten.
Jag kom för att titta till Maddy på lunchrasten.
Hon har varit så här i två dar. Jag kan inte ens få henne att äta.
Du kanske vet om någon ville skada din syster och hennes man.
Inga tecken på inbrott. Det kanske var någon de kände.
Jag vet ingenting. Derek isolerade henne.
Det här var inte första gången.
Din syster har haft tre missfall de senaste två åren.
Herregud...
Det visste jag inte.
Jag vet inte varför hon inte berättade det för mig.
Maddy...
- Slå en signal om jag kan göra något. - Tack.
Keh, det här gillar du. Inga fingeravtryck och handavtrycken är uppochner.
Som om förövaren har hängt från taket.
- Vad säger teknikerna? - Det fanns inga fotavtryck i taket.
Men flera grannar berättade -
- att mr Mitchell brukade slå mrs Mitchell.
- Misshandlade han henne? - Inget inbrott, hustrumisshandlare...
Motiv.
TVÅ VECKOR SENARE
Jag kan bo hos dig i ett par dar om jag skippar jobbet och auditioner.
Jag har ändå inget inbokat.
Det kändes på riktigt den här gången.
Jag kunde inte...
Jag kunde inte skydda henne.
Du behöver inte bo här.
Nej, men det här är mitt hem.
Jag vill inte förlora det också.
Jag klarar mig.
Det är ingen där. Det är ingen där.
Jag bara inbillar mig. Jag bara inbillar mig.
Det är ingen där. Jag bara inbillar...
Jag bara inbillar mig.
Herregud!
Får jag komma in?
Vad sysslar du med, Sydney?
Min nyckel fungerade inte och du öppnade inte.
Jag blev orolig.
Tack.
- Jag har skaffat extralås. - Inte konstigt att jag inte kom in.
Okej... Mamma har lagat en gryta.
Jag kunde inte klättra med den så den står utanför...
Vad är det?
Derek gjorde det där.
- Han dunkade mitt huvud i väggen. - Va?!
Jag är verkligen ledsen, Maddy. Ingen förtjänar att dö som han -
- men han kan dra åt helvete. Du förtjänar någon mycket bättre.
Jag tänkte ofta på att lämna honom.
Men när jag väl tagit mod till mig blev jag gravid.
Om jag bara hade kunnat få ett barn...
- Säg inte så. Det är inte ditt fel. - Det är inte det jag säger.
Jag ville veta hur det kändes att ha blodsband till någon.
Ett biologiskt band.
Vad pratar du om?
Fan...
Mamma och pappa tog hand om mig när jag var åtta.
Jag har inga minnen före det.
Mamma berättade att min biologiska mamma dog i barnsäng.
Sydney, jag är adopterad.
Välkomna till Seattle Underground. Det är ingen utflykt i Nirvanas fotspår.
Det här är gamla Seattle, inneslutet i en tidskapsel.
Förr i tiden var det här gatunivån där folk levde, men efter branden 1889 -
- återuppbyggde man staden ovanpå den gamla -
- som skydd mot översvämningar.
Här ser ni stenlagda gator och butiksfasader.
Vissa gångar lär vara flera kilometer.
Det sägs att vålnader från förr hemsöker tunnlarna än idag.
Tack.
Tack så mycket.
Det är stängt.
Ni får inte vara här nere.
Hallå?
Jag kan inte säga -
- hur länge -
- jag har väntat på det här.
Men jag får ge mig till tåls.
Först dr Weaver.
Hallå? Hallå?
- Dr Weaver? - Ja.
Dags att skära bort tumören.
Förlåt?
Hallå? Vem är det jag talar med?
Hallå?
UTMÄRKELSE INOM KIRURGI DR FLORENCE WEAVER
PATIENT MAY 1985-93
Fan!
- Vad gör du i mitt hus? - Det här är mitt hus! Vem är du?
Jag kan inte röra mig. Vad händer?
Vad vill du? Vem är du?
Nej!
Dags att skära bort tumören.
Herregud... Nej, det är inte möjligt!
Vad vill du?
Visa dig vad det har blivit av tumören.
Hushållerskan hittade offret, en dr Florence Weaver.
En tuff tant som kämpade emot in i det sista.
- Vad använde han? - Ett av priserna.
- Överdelen saknas. - Lika brutalt som med det förra offret.
- Samma förövare? - Skulle tro det.
- Vi måste hitta andra hälften. - Ja, så är det för oss alla.
Vad har du där?
Dr Weaver var specialist i plastikkirurgi för barn. Hon sparade alla journaler.
Ta med journalerna till stationen.
- Ska du gå igenom allihop? - Tillsammans ska vi göra det.
Har du hittat resten av mordvapnet än?
Försök inte.
Senaste nytt. Polisen har hittat dr Florence Weaver -
- brutalt mördad i sitt hem i Washington Park i morse.
Den otäcka upptäckten gjordes av hushållerskan vid halv nio.
- Kände du henne? - Nej.
Men jag såg henne dö.
Jag vet inte hur det gick till. Jag höll på att tvätta...
Jag såg honom döda henne. Det var han. Det var han.
- Samma kille som överföll er? - Ja.
- Var han här? - Nej.
Jag såg honom mörda henne i hennes hus!
Jag var där och här samtidigt.
Det var... Vad är det som händer, Syd?
Det ordnar sig.
Nu räcker det. Jag pallar inte att läsa om ett sjukt barn till.
- God natt. - Hälsa Marcus att det var mitt fel.
Han är förbannad.
- Basco, är du kvar? - Nej.
Jag trodde att jag var enda snyggingen kvar.
Jag har ett märkligt fall. Kan du få henne att se äldre ut?
- Hur gammal vill du ha henne? - 30 år.
Jag vet, men vem skulle döda henne och lemlästa henne på det viset?
Vi har inte pratat på flera år -
- men så vitt jag vet ville hon bara hjälpa andra.
Nämn inte Simion. Det var en annan tid.
Hallå? John?
Maddy?
Vad står på?
- Han är här. - Vem då?
Det är ingen här. Se på mig. Det är ingen här.
Det var bara en dröm.
Maddy, du blöder!
Det var ingen dröm. Jag såg honom på riktigt.
Han har dödat igen, men nu såg jag hans ansikte.
Jag såg hans ansikte!
Jag ser morden, han visar mig dem.
- Skickar han videor? - Nej, jag ser dem när de sker.
Det är som en syn.
När mördaren överföll Madison -
- fick de kanske ett övernaturligt band.
Ni anlitar väl synska personer när ni letar efter försvunna personer?
Nej.
Jag spelade medium i en polisserie och då sa de att man gjorde så.
Vad är det vi pratar om?
Okej, Madison, vad var det du såg?
Han dödade igen.
Mitt emot Silvercup-huset i North Beacon Hill.
- Jag googlade det. - Snyggt, Wikipedia-Sherlock.
Madison såg dr Weaver mördas -
- och nu ett nytt mord, så vi kan väl kolla?
Har hon fel får ni spärra in henne och sätta handklovar på mig.
Där har vi Silvercup-huset.
- Jag tror att det är det här huset. - Vilket då?
- Ska vi knacka dörr nu? - Lägenheten är högst upp.
- Vi kan hjälpa till. - Nej tack.
Håll ett öga på de här två.
Kom nu, Keh!
Ursäkta att vi störde.
- Vad är det? - Jag genomskådar dig.
Vad då? De gav oss en ledtråd.
En gullig liten skådis kastar en boll och du springer efter som en hund.
Hallå? Är det nån hemma? Det här är polisen.
Ni måste ge er till känna.
Keh!
Så jag ska skicka ut en efterlysning på Sloth i Dödskallegänget?
Jag går på toa.
Reg...
Vill du sitta ner medan hon... medan du väntar?
OKÄNT NUMMER
- Hallå? - Hej, Emily.
Jag heter Madison.
Din låtsasmamma gav dig namnet Madison.
Ditt skitäktenskap gav dig namnet Mitchell.
Men för mig kommer du alltid att vara Emily.
- Vem är du? - Du vet vem jag är.
Även om de säger att jag är inbillning.
Jag vet inte vad du pratar om.
Du lät dem övertyga dig om att jag inte fanns, att jag bara var en röst.
Du trodde dem.
Nu ska de få betala för det de gjorde.
En efter en.
Nej, Gabriel!
Se där...
Innerst inne har du alltid vetat.
Snälla, sluta nu.
Knappast, vi har precis börjat.
- Om vi är klara, går vi nu. - Okej, som du vill.
Vi ses.
Är du klar med fotoredigeringen?
Jag la det på ditt bord. Var det inte därför du tog in henne?
- Vem då? - Flickan på fotot.
Å fan... Hon var läkarens patient.
- Vi måste berätta det för Kekoa! - Snuten tror att jag gjorde det.
- Det här bevisar motsatsen. - Han heter Gabriel.
Jag vet inte varför jag vet det.
Han är nån från mitt förflutna. Från en tid jag inte minns.
Vart ska vi?
Maddy.
- Maddy. - Jag var tvungen att träffa dig.
Hur mår du, älskling? Äter du ordentligt?
Vad du är mager. Jag får laga mat åt dig oftare.
Mamma, nu måste du försöka minnas.
När jag adopterades, nämnde de nåt om en bror?
Nej...
Bara att de strävade efter att placera syskon i samma familj.
Vem fan är då Gabriel?
Mamma? Mamma, vad vet du?
MADISONS 9-ÅRSDAG/JUL
Har den äran...
Du ville så gärna ha kalas att din pappa gav med sig.
- Vi bjöd hela klassen... - De undvek mig. Jag hade inga vänner.
Har den äran, kära Maddy
Har den äran idag
- Blås ut ljusen! - Önska dig något.
Smarrigt.
Säg inte så.
Det är de.
Maddy, vem pratar du med?
Ingen.
- Maddy, vad har vi sagt om att ljuga? - Jag ljög inte.
Så vem pratade du med?
Gabriel.
- Är han din låtsasvän? - Gabriel är inte på låtsas.
Han säger att ni är det. Att ni inte är min riktiga familj.
Det är det här jag har fruktat...
- Det där var en spark. - Oj, min lilla julklapp hälsar.
Hon måste lägga sig nu.
Maddy, det är läggdags. Tomten kommer inte om du är vaken.
Mamma sa att hon kommer att älska mig när bebisen har kommit.
Jag gör det inte. Du kan inte tvinga mig.
Snälla, gör inte bebisen illa.
Maddy, vad gör du?
Inget, pappa.
Några av dina samtal med Gabriel skrämde oss ordentligt.
Var Gabriel nån jag hittade på?
Du måste ha varit med om något hemskt innan du blev en del av vår familj.
Jag trodde att du skapade Gabriel som ett sätt att hantera det.
Vi trodde att vår kärlek skulle övervinna behovet av honom.
Jag hoppas att vi inte hade fel.
E. May...
JOURNAL EMILY MAY
Torsdag 23 juli 1992.
Idag är det sju år sen vi fick ansvaret för vården av Emily May.
Hon liknar ingen annan försöksperson vi har haft -
- fast de senaste månaderna har Emily fått psykotiska symtom.
Hon säger sig få uppenbarelser och hör Djävulens tankar.
Jag har kontaktat dr John Gregory -
- och dr Victor Fields för att diskutera hur vi går vidare.
Dr Florence Weaver och dr Victor Fields arbetar med samma fall -
- tillsammans med dr John Gregory. Herrejävlar...
Dr Gregory? Seattlepolisen.
Svara!
Kriminalassistenten, han är kvar!
- Han är kvar! - Herregud...
Helvete...
Jag kan inte vara klok.
Stanna!
Vad i helvete...?
Samtliga tre offer arbetade med patient May.
Det var dig de studerade. De var dina läkare.
Jag har inga minnen från tiden innan jag blev adopterad.
Ditt namn var Emily May.
Han kallar mig Emily.
Vi samarbetar med en hypnoterapeut som kan få fram bortträngda minnen.
Trauma, sexuella övergrepp, PTSD...
- Vill du träffa henne? - Jag visste det.
Hon är inget jävla medium.
Vi ska gå tillbaka i tiden och rekonstruera det förflutna.
- Gå tillbaka till före adoptionen. - Jag kan vara på ett sjukhus.
- Men jag minns ingenting. - Du saknar medvetna minnen.
Varför du är på sjukhuset?
Jag vet inte säkert.
Men jag mår bättre nu. Det är därför de är här.
- Vilka då? - Mina nya föräldrar.
Vi ska till mitt nya hem.
Här är fint.
Men han är också här.
Gabriel.
- Han följde med från sjukhuset. - Vem är Gabriel? Är han en vän?
Han säger det, men bara jag kan se honom.
- Du har förstört tårtan. - Det var Gabriel!
Sluta ljuga! Det finns ingen Gabriel.
Gå till ditt rum. Madison, gå till ditt rum.
När han gör dumma saker är det jag som råkar illa ut.
Försvinn!
Vad?
Men hon sover.
Jag antar det.
Säkert? Som en trevlig överraskning?
Skär en bit.
En fin tårtbit till mamma.
- Madison! - Skär henne!
Det var inte jag! Det var Gabriel!
Snälla! Nej, nej!
Snälla, ni måste tro mig.
Avbryt! Du måste avbryta! Hämta tillbaka henne!
- Beverly! Beverly! - Ta henne därifrån!
När jag rör vid pannan är du tillbaka hos oss.
Hur är det fatt?
Maddy? Hur är det med dig?
Nu minns jag...
Det har hänt förut.
Jag har vaknat upp på främmande platser, sett saker...
Jag vet inte hur, men Gabriel ville...
Vad ville han, Madison?
Skada barnet.
Det var som om han visste att när jag hade dig...
...skulle jag inte behöva honom längre.
Och han hade rätt.
Han blev ett bortträngt minne nånstans djupt där inne...
...till nu.
Mördaren sa att han var Gabriel.
Min Gabriel.
Vänta nu. Menar du att mördaren är din låtsasvän?
Vad fan?!
Allt ordnar sig.
Maddy? Maddy, lyssna på mig!
Vänta! Snälla...
Vänta!
- Maddy är oskyldig! - Det här är en brottsplats.
- Snälla, lyssna på mig. - Gå härifrån, annars griper jag dig!
Snälla...
Det här måste ni se.
Det här är mordvapnet, tillverkat av metallen i prispokalen.
Jag har sagt det från början.
Du har mordvapnet, kappan, handskarna och Jeffrey Dahmers verkstad på din vind.
- Det är över nu, Madison. - Det var Gabriel.
- Han har tagit sig in i mitt hus. - Nu räcker det med spökhistorier!
Kekoa, du har sett honom. Du vet att det inte är jag.
- Vem är kvinnan, Madison? - Jag vet inte.
- Gabriel måste ha tagit dit henne. - Vet du vad jag tror?
Du var psykiskt sjuk som liten.
Läkarna hjälpte dig. Det fungerade ett tag.
Nu är sjukdomen tillbaka, och du anklagar dem för att ha förstört ditt liv.
Nej, nej...
Det är inte jag.
- Sluta ljuga för oss! - Jag säger sanningen, för helvete!
Fan...
OKÄNT NUMMER
Han vill prata med dig.
Du måste skämta.
Kriminalassistent Shaw.
Hej, kriminalaren.
Vem pratar jag med?
INSPELNING
Du vet vem jag är. Du hittade mig.
Ja, men inte i tid.
Du hittade mina saker. Jag vill ha tillbaka dem!
Varför hade du dina saker på hennes vind? Försöker du sätta dit henne?
Den dumma bitchen fattade inte ens att jag flyttade in hos henne.
Gör du det här av personliga skäl?
Om jag hade huggit hål i din ansikte igår kväll, hade det varit personligt?
Vem är du, Gabriel?
Har hon inte berättat det?
Jag är hennes fantasifoster.
Fråga henne vad hon brukade kalla mig.
Djävulen.
Nu förstår du varför vi aldrig slänger något.
Man vet aldrig när något kan komma till användning.
Här.
Ja, vi hade en Emily May här. Hon kom från Simion-sjukhuset.
Det lades ner på 90-talet.
- Har det stått öde sen dess? - Vet ej. Det var före min tid.
VÄLKOMMEN TILL HELVETET
SIMION FORSKNINGSSJUKHUS VÅNING 1 OCH 2
KÄLLAREN ARKIVMATERIAL
Arkivmaterial i källaren...
Naturligtvis.
Släpp ut mig! Jag ska inte vara här!
Jag har inte gjort nåt fel! Jag ska inte vara här, för helvete!
Det är ett misstag.
Prinsessan.
"Emily May".
..."tagits upp i livmodern, växer i takt med patientens"...
SERENA MAY JULI -85
Idag ska vi tala med patienternas mor, Serena May.
Hon blev våldtagen när hon var 15 år, blev gravid och gick tiden ut.
Hon överlämnade barnen i vår vård -
- vilket gav oss en fenomenal forskningsmöjlighet.
23 JULI 1985
Vill du verkligen göra det här, Serena?
Vi dömer ingen här.
Mamma vägrar hjälpa mig.
Hon ansåg min graviditet en synd.
Jag klarar inte att ta hand om dem på egen hand.
Han är en styggelse.
Vad annat kan jag göra, doktorn?
Snälla, ta väl hand om Emily.
Oroa dig inte, vi erbjuder den bästa medicinska vård man kan få.
De sa att hon dog i barnsäng! Era jävla lögnhalsar!
Nu ska bara du och din mamma skriva på några papper.
- När vaknar hon upp? - Hon ligger i koma. Gud vet hur länge.
Du hade rätt om Underground.
Offret jobbade som guide där och var mycket uppskattad.
ANSTÄLLNINGSBEVIS
"Serena May".
Hon är Madisons biologiska mamma.
EMILY MAY NOVEMBER -92
Emily, är allt som det ska?
Är du rädd?
Var inte det. Han vaknar inte.
Han har fått en hög dos lugnande. Du känner dig nog också sömnig.
Vi ville prata med dig utan att Gabriel hör på.
Du har blivit mer aggressiv de senaste veckorna.
Kan du berätta varför?
Han har sagt åt mig att göra saker.
Hemska saker... Att skada andra.
Var det därför du gav dig på Bobby Fey?
Men Bobby är ju dubbelt så stor som du.
Gabriel gör mig stark.
Han sa åt mig att döda Bobby.
Var det de orden han använde?
Ibland pratar han med mig...
...andra gånger hör jag orden i mitt huvud.
Och då...
Då är de inte ord längre.
Bara känslor.
Men jag visste vad han ville att jag skulle göra.
Han låtsas vara snäll.
Men han är Djävulen.
Okej.
Jag ska väcka honom nu. Kom närmare när jag har injicerat honom.
Herregud!
Stackars Maddy!
Så vad är Gabriel? Han är en extrem variant av ett teratom.
En tumör bestående av vävnad, hår, tänder, muskler och ben.
I det här fallet en parasiterande tvilling.
När två embryon inte separerar som de ska -
- blir en tvilling dominant och en underutvecklad -
- och beroende av den andres kropp.
Likt en parasit lever Gabriel av Emily.
Vad står på, ditt lilla solsken? Hittar du inte till golfklubben?
- Jag vill inte ha bråk. - Jag skiter i vad du vill!
EMILY OCH GABRIEL FEBRUARI -93
Äpple.
Gris. Nallebjörn.
Vi tror att Gabriel har tillgång till delar av hjärnan -
- som hanterar visuella stimuli -
- och får Emily att se det han vill.
Det skulle förklara hennes synvillor och vakendrömmar.
Hur fan hamnade du här? Fuskade du med sopsorteringen?
Men jag kan vara snäll - om jag får en karamell.
Vad kan du ge mig?
Vakt!
Bitch!
Gabriel, sluta!
Vad fan?!
Fan, bitchen får ett anfall!
De delar hjärna, så han kan få henne att tro att hon lever ett vanligt liv.
Han håller henne i ett mentalt fängelse -
- medan han kidnappar hennes kropp och använder den för egna syften.
Det är dags att skära bort tumören.
Gabriels parasiterande har ökat.
Han suger ut vätskor och näringsämnen så Emily går ner i vikt.
Vi har gemensamt kommit fram till -
- att vi måste rädda Emily genom att skära bort teratomet.
De är sammanvuxna i hjärnan.
Vid fullständig borttagning riskerar Emily att dö eller få permanent hjärnskada.
Vi tar alltså bort så mycket vi kan -
- och lämnar kvar resten i hennes skalle.
Vi syr ihop henne.
Vad fan?!
Herrejävlar!
Vakt!
Vakt! Hallå! Öppna cellen för helvete!
Vad fan...? Sluta!
Keh, hör här. Gabriel är inuti Madison. Han använder sig av henne.
Han styr hennes kropp som en marionett.
Lugna dig, Sydney. Vad säger du?
Madisons föddes med en parasitisk tvilling.
Gabriel har varit vilande i alla år -
- men vaknade till liv när Derek dunkade Madisons huvud i väggen.
Det där låter inte klokt.
Madisons biologiska mamma lever.
Ja, det var hon på Madisons vind. Vi skickade henne till sjukhuset.
Vi måste prata med henne! Hon är den enda som vet något.
BEVIS
Trapporna! Skynda er!
- Det kom inifrån! - Jag måste sluta.
Keh? Keh?
Fan!
Herregud...
Vi blir beskjutna!
Stanna här!
Begär bistånd! Skicka nationalgardet, för helvete!
Madison!
Din jävel!
Fan!
Herregud! Helvete...
Jag varnade dig.
- Regina... - Herregud, Kekoa!
- Varför ringer jag polisen? - Ring ambulans, nu!
Reg...
Herregud...
Mamman... Hon är ute efter henne.
Du måste till sjukhuset.
Jag stannar hos henne. Ambulans är på väg.
Jag klarar mig. Se till att stoppa honom nu.
- Ingen har tillträde här. - Jag vet.
Ring Kekoa Shaw och hälsa honom att Sydney Lake är här.
Jag beklagar, men ingen får gå in om inte kriminalassistent Shaw är med.
Vad står på?
Herregud...
- Är det hjärtinfarkt? - Nej...
Min pacemaker... Den bränner som eld!
Hämta hjälp!
Sydney!
Jag sparade dig till sist.
Hon valde dig...
...framför mig, sitt eget kött och blod!
Jag skulle ha dödat dig innan du föddes!
Gabriel, nej!
Gabriel...
Förlåt mig.
Jag skulle aldrig ha lämnat bort dig.
Du var min son.
Jag borde ha älskat dig villkorslöst.
Emily!
Nej, skjut inte!
Ut härifrån, Sydney!
Gör det! Skjut mig!
- Madison, jag vet att du är där inne. - Döda henne!
- Vad har du gjort med min syster? - Hon är inte din syster!
Sydney!
- Snälla, Maddy. - Hon kan inte höra dig.
Jag vet att du hör mig. Du måste kämpa mot honom.
- Madison är inte hemma. - Han dödade dina barn!
Han orsakade missfallen.
Han närde sig på fostren och byggde upp sig!
Snälla Maddy, kom tillbaka.
- Farväl, syrran. - Gabriel, nej!
- Jag ville att du skulle se... - Nej, Gabriel.
- ...vad du gjorde mig till. - Förlåt.
Ett monster!
Nej, Gabriel, du har alltid varit ett monster.
Vad nu? Vad händer?
Madison...
Nu kan jag alla dina tricks.
Nej, det är inte möjligt!
Har du glömt att vi delar samma hjärna?
Jag bad inte om att bli tjudrad till dig. Du förtjänar inte din kropp.
- Jag kan använda den bättre än du. - Inte längre.
Du kan aldrig mer kontrollera mig.
Det är över nu, Gabriel. Jag tar tillbaka allting.
Mitt psyke, min kropp - allting.
Nu får du leva i en värld där jag bestämmer.
Du kan inte låsa in mig här för alltid! Du blir aldrig av med mig!
- Förr eller senare tar jag mig ut! - Jag vet, men då är jag beredd.
Maddy?
Maddy? Är det du?
Sydney, jag är hemskt ledsen.
- Jag lyfter bort sängen. - Den är för tung.
Det var min kropp hela tiden. Kunde han flytta den, så kan jag.
Seså...
Försvinn inte nu. Titta på mig.
I hela mitt liv har jag längtat efter att känna blodsband till någon.
Och sen visar det sig att det fanns där hela tiden.
Hur som helst, så är du alltid min syster.
Och jag kommer alltid att älska dig.
Översättning: Per Sellius