‏אני זז.
‏מל, בואי נשתה עוד שוט.
‏הי. ‏-הי, גבר.
‏מה קורה, אחי? ‏-טוב.
‏מצוין. ‏-מה איתך?
‏נהדר.
‏דניאל הצעיר. ‏-מה שלומך, אדוני?
‏בסדר, אחי, ואתה? ‏-נפלא.
‏אופס... אוף. ‏-הכול נגמר?
‏את שיכורה. ‏-יש לי כוס מלאה עכשיו.
‏תוכלי להסיע אותי הביתה? ‏לא באתי עם אוטו.
‏אני נוסעת אל דן. ‏-זה בסדר, תורידי אותי בדרך.
‏לא, את לא בכיוון אל דן. ‏-אני כן.
‏את לא בכיוון. ‏-בבקשה.
‏היה כל כך יותר קל אילו גרתי עם דן.
‏טוב, לכי תזדייני, את מסיעה אותי ‏כי אין אף אחד אחר במסיבה.
‏ברצינות, תקשיבי לי. ‏אני מנסה לנהל שיחה רצינית.
‏את אף פעם לא מקשיבה. ‏-באמת?
‏אני הולכת להתחתן עם דן ‏וללדת את ילדיו עד גיל 26.
‏כן? דן יודע על החתונה? ‏-את יודעת כמה זמן אנו יחד?
‏כמה זמן? ‏-מוכנה?
‏בום... שש שנים מזוינות!
‏שיט! ‏-אני יודעת!
‏"אני רוצה אותך כל כך
‏אבל אין לי מכונית
‏אז תצטרך לבוא לאסוף אותי
‏כדי שאהיה איתך
‏בוא ניסע..."
‏אלוהים.
‏התגעגעתי אליך.
‏את מנסה לנצל אותי? ‏-כן.
‏בסדר.
‏תשתוק ותנשק אותי.
‏שיכורה. ‏-סתום, אני לא שיכורה.
‏כמה שתית? ‏-לא שתיתי.
‏את משקרת במצח נחושה.
‏במצח נחושה? ‏-נחושה.
‏ספרי לי מה עשית הערב.
‏ובכן...
‏אתה עזבת אותי, אז ביליתי עם ג'סיקה. ‏היא התמזמזה עם מישהו.
‏נחמד מאוד. ‏-כן. ואז...
‏המסיבה הייתה זבל. ‏כולם עזבו, היא גססה. היה משעמם.
‏אז ג'ס ביקשה הסעה, הסעתי אותה. ‏-נהגת?
‏ואז באתי לראותך. ‏-נהגת הנה?
‏כן, זה בסדר. ‏-מה לעזאזל, מל? אל תעשי דברים כאלה.
‏זה בסדר. ‏-זה כזה מפגר. זה לא בסדר.
‏אני לא... אני בקושי שיכורה, דן. ‏-את שיכורה מאוד.
‏אני לא שיכורה מאוד. ‏-תבטיחי שפעם הבאה תתקשרי אליי
‏אם את שיכורה. ‏-להתקשר אליך?
‏אל תהיי אידיוטית ותנהגי בעיר, ‏תורידי את ג'סיקה ואז תבואי הנה.
‏לא הייתי היחידה ששתתה. ‏-די. תנמיכי את הקול, בבקשה?
‏השותפים שלי מנסים לישון. ‏-מה? להתקשר ולהעיר אותך?
‏לא, אתה ישנת, הייתי כשירה לנהוג. ‏-זה לא משנה. אל תעשי את זה.
‏אל תהיי אידיוטית מזוינת. ‏-מה?!
‏אל תעשי את זה. פשוט לא. ‏-לך תזדיין.
‏לאן את הולכת? ‏-אני הולכת הביתה,
‏מתברר שאני לא רצויה כאן.
‏איך תגיעי הביתה?
‏עצרי. את לא נוהגת. עצרי. ‏-אל תיגע בי.
‏את לא תנהגי בשכרות, מל. ‏-רד ממני!
‏זין!
‏מה לעזאזל, מל? ‏-אני מצטערת.
‏אל תגעי בי.
‏זין.
‏אני מצטערת, דן. סליחה.
‏יופי, אתה לבוש.
‏הי, אני דן. ‏-נעים להכירך.
‏אני מל. מלני.
‏או-קיי, העבודה הקשה מאחורינו. ‏הפצע יחלים מעצמו.
‏אתה לא צריך ללכת לרופא. ‏-יופי. טוב.
‏מצוין. איך זה קרה?
‏מעדתי.
‏מעדתי והראש נפגע בשידה. ‏-בסדר.
‏טוב, חבר'ה, זה מה שעליי לדעת. ‏-בסדר. תודה.
‏תודה.
‏הנעליים שלי.
‏- טופו רקורדס -
‏הי.
‏מה קורה, אחי? ‏-מה נשמע?
‏הי. ‏-הבאתי את התיקים שרצית.
‏מגניב, תודה.
‏תוויות המשלוח מודפסות עכשיו.
‏תטפל בהן ותשלח אותן ‏לרשימת העיתונאים שהעברתי לך.
‏סבבה. הבנתי.
‏כובע מגניב.
‏תודה.
‏הי, רגע, רוצה קפה? ‏-קפה.
‏אני זקוקה לאחד נואשות. ‏-אני מזדהה איתך.
‏מושלם.
‏מה הקטע עם הכובע שלך? ‏38 מעלות בחוץ.
‏לכל הרוחות.
‏מה קרה?
‏דפקתי את הראש בשידה ‏אתמול בלילה.
‏היית שיכור או משהו? ‏-לא.
‏לא. חברה שלי הייתה שיכורה.
‏מה?
‏התחלנו לריב, היא הייתה שיכורה. מאוד. ‏היא רצתה לנהוג הביתה,
‏אז נאבקתי איתה על מפתחות ‏הרכב וקיבלתי מכה בראש.
‏היא דחפה אותך?
‏זה לא סיפור גדול, האמת.
‏לא יודעת, נשמע די דפוק.
‏דמיין שאתה היית עושה זאת לה.
‏לא יודע. ‏-דיממת הרבה?
‏כן, היה הרבה דם. ‏ביליתי את הלילה בחדר מיון.
‏היה כיף. ‏-מבאס.
‏אנחנו הולכים לראות הערב להקה, ‏פאן פריינדס. רוצה לבוא?
‏מגניב. כן, מארק ‏מדבר עליהם הרבה.
‏טוב, שלח לי הודעה אם אתה רוצה ‏שאכניס אותך לרשימה.
‏בסדר.
‏אני צריכה לחזור לעבודה.
‏- בית ספר יסודי, ‏יום הולדת שמח, קייט -
‏בוקר טוב, גבירותיי ורבותיי. ‏-בוקר טוב!
‏כולנו מוכנים ליום נהדר ונפלא? ‏-כן!
‏אני רואה שחלקכם הצצתם לפינה, ‏יש שם מישהי?
‏כן.
‏סקרנים לדעת מי זו? ‏-כן!
‏כן? ‏שמעתי כמה מכם אומרים "כן."
‏אני רוצה להציג את גברת קלארק. ‏גברת קלארק תעביר איתנו את היום
‏והיא תהיה איתנו כמה שבועות.
‏תוכלו לקבל אותה בברכה ולומר, ‏"שלום, גברת קלארק"?
‏שלום, גברת קלארק! ‏-מדהים.
‏אז ספרי לי על התכנית שלך.
‏ספרי לי איך הלימודים ‏ומה את חושבת.
‏התחלתי את השנה השלישית. ‏נשארה לי עוד שנה ואז...
‏זה מה שאעשה, אלמד.
‏כן? ‏-כן.
‏מה חשבת? רוצה ללמד בבית ספר? ‏-אני חושבת שכן. אני אוהבת ילדים.
‏אני אוהבת שהראש שלהם פתוח. ‏-כן. הם יצירתיים וחיים את הרגע.
‏בדיוק, הם פשוט אומרים דברים. ‏-כן. היית נהדרת איתם.
‏היית מאוד מוצלחת היום. ‏-תודה.
‏הנה.
‏כן! יפהפיות!
‏דומינו לא היה אופה עוגיות. ‏-נוואדור הכין לך עוגיות?
‏מי אופה עוגיות? טופו אופה עוגיות. ‏-טופו אופה עוגיות.
‏דן, פגשת את ג'ס? ‏-לא. ראיתי את ההופעה הערב.
‏היא הייתה מעולה. אתם מדהימים. ‏-אדיר, תודה שבאת.
‏דן הוא המתמחה שלנו. ‏-מגניב.
‏היה לכם מתמחה אי פעם? ‏-לא, זה עשוי להיות אדיר.
‏אלוהים, עלינו להשיג לך מתמחה. ‏-כן.
‏מתמחים אדירים. ‏תוכל לעשות לי טובה?
‏תוכל לסיים את המשקה שלך? ‏-זה?
‏ראית? ‏-ראיתי.
‏זה מדהים.
‏הוא עשה את זה חינם. ‏-אבל הוא מקבל קרדיט.
‏כן, מקבלים קרדיט עבור הקורסים. ‏-כן, תודה.
‏אז, ג'ס, ‏הסיור שלכם מתקרב לסופו.
‏כן, ההופעה האחרונה שלנו בברוקלין.
‏באמת? איפה בברוקלין? ‏-היכל המוזיקה בוויליאמסבורג.
‏זה אדיר. ‏-אנו נרגשים מאוד, כן.
‏יש לנו... תכניות עבור ברוקלין. ‏-יש לנו שרטוטים עבור ברוקלין.
‏מגניב. ‏-כן. אסור לדבר על זה עדיין.
‏בפעם הבאה שתעברו, נדאג לכם. ‏-בקרוב.
‏מגניב. ‏-ג'ס, קדימה. אני רוצה להציגך לכמה אנשים.
‏היה נעים להכירך. ‏-גם אותך, ג'ס.
‏ראיתי את דן בהופעה. הוא היה ‏עם האנשים של חברת התקליטים.
‏כן? ‏-כן, הוא לא אמר שלום.
‏מה? ‏-כן, הוא היה מאחור עם כולם ו...
‏את יודעת...
‏כאילו, הוא נופף, אבל הם קצת מוזרים. ‏מלחיצים אותי. לא יודעת.
‏הם מוזרים נורא. ‏אני תמיד חשה לא בנוח בחברתם.
‏באמת? ‏-שמחה שאמרת, שזו לא רק אני.
‏לא. ‏-זה לא מוזר.
‏ראיתי אותו ואמרתי "הי."
‏אבל... לא יודעת.
‏את חושבת לפעמים על לצאת ‏עם מישהו אחר מלבד דן?
‏לא. ‏-בחייך.
‏מה בחייך? אני מאושרת.
‏את לא חשה לפעמים פספוס? ‏-לא משעמם לך?
‏היית איתו כל כך הרבה זמן. ‏-לא, לא משעמם לי.
‏איך אתם שומרים על עניין? ‏-כן, אתם צופים בפורנו?
‏מה? ‏-אני רצינית.
‏לתבל קצת את העניינים. ‏-יש בזה משהו.
‏אני צוחקת. ‏את יודעת שאני צוחקת.
‏ואו.
‏הכול בסדר?
‏סיפרת להם איפה הגופות נקברו? ‏-ממש.
‏לחיים, בחור. ‏-לחיים.
‏אז... ‏-אז...?
‏רוצה להראות את הפנסים לג'ס? ‏-בטח שאני רוצה להראות לג'ס.
‏אתה תמות על זה.
‏אספי את הכוחות, ‏נצא עוד חמש קטנות.
‏תודה על ההזמנה, אחי. ‏-שמח שבאת.
‏אני נהנה בטירוף. ‏-ספר לי על דוג ווטר.
‏הקשבת להקלטות? ‏-הקשבתי.
‏כן, כאילו, הם ניגנו בהרבה הופעות ‏שהלכתי אליהן.
‏הם סיימו את הלימודים לפני שנה, ‏אבל הם עדיין כאן, מתפתחים.
‏אני רוצה ‏שתשים עליהם עין עבורי, בסדר?
‏כל פעם שהם מקליטים משהו ‏או מופיעים,
‏תקרא לי, ‏ואלך לראות אותם איתך. מגניב.
‏בוא נלך להדליק ‏פנסים סיניים מזוינים!
‏רגע.
‏לעזאזל. תודה רבה.
‏- ג'יימס דין הפקות -
‏היי.
‏אני לא רוצה לאכול מול המצלמה.
‏אז מה? ‏את נראית חמודה בלי מכנסיים.
‏כי אני בבית.
‏כן!
‏נחש מה, אני זונה מלוכלכת. ‏כן.
‏היי. ‏-היי.
‏מה שלומך? ‏-אני ממש שיכור.
‏מישהו בילה.
‏חייב שתראי להקה שמארק השמיע לי. ‏-לא,
‏לא עוד אחת. ‏-את תאהבי אותה.
‏אני בטוחה שאוהב. תשמיע לי מחר. ‏-מה הבעיה המחורבנת שלך?
‏תני לי להשמיע לך.
‏תשמיע לי מחר.
‏דן, בחייך. ‏-את מתנהגת מוזר.
‏רואה, זה מפגר.
‏מה לעזאזל?
‏את צופה בפורנו?
‏עמדת ל...? ‏-עמדתי מה?
‏לא, אני לא... ‏הן אמרו...
‏הן אמרו שישעמם לך אז אני...
‏החברות שלך כאלה סתומות.
‏אתה צופה?
‏לפעמים.
‏אתה צופה? ‏-ברור שאני צופה בפורנו. אני גבר.
‏אלוהים. ‏-זה מפריע לך?
‏משעמם לך כשאנו שוכבים?
‏לא.
‏לך משעמם? ‏-לא!
‏פשוט תירגעי, בסדר? ‏אם את רוצה שנצפה בפורנו, אפשר.
‏זה עשוי להיות מוזר. ‏-אני מסודרת.
‏זה עשוי להיות כיף.
‏מה?
‏לא.
‏טוב.
‏אני הולך להתקלח.
‏מה עשית אצל מארק? ‏-היה כיף. היית צריכה לבוא.
‏היית נהנית. הייתה מסיבה גדולה.
‏הלהקה גם הייתה שם. כזה כיף. ‏מארק בטוח יחתים אותם.
‏ונחשי מה. ‏-מה?
‏אמנדה אמרה לי
‏שהם לא עובדים ‏עם מתמחים יותר משנה,
‏אם אין כוונה להעסיקם. אז...
‏באמת?
‏כן, אבל... ‏-זה מה שהיא אמרה?
‏כן, אבל היא רק אמרה... ‏-היא לא הייתה אומרת סתם, נכון?
‏אני מקווה. לא יודע.
‏היא חברה שלי. היא מקווה בשבילי. ‏נראה מה יהיה.
‏זה אדיר, כל כך אדיר.
‏אל תעשני. זה לא טוב בשבילך, ‏כי אז לא אנשק אותך יותר.
‏אתה לא אוהב לנשק אותי? ‏-לא.
‏רק כשאת לובשת מכנסיים ‏עם חתולים.
‏מכנסי פיג'מה עם חתולים. ‏לוהט נורא.
‏איפה קנית את התלבושת הזו? ‏באיזושהי חנות להלבשה תחתונה?
‏ברצינות? ‏-כן, אני אוהב אותה.
‏את נראית ממש... משובחת.
‏איך הלימודים שלך? ‏-בסדר.
‏אני מתחיל ל...
‏אני מתחיל להרגיש ‏אווירת סוף קורס. מבינה אותי?
‏נמאס לי מהלימודים, ‏אני רוצה לעבוד.
‏אבל ההתמחות מתקדמת היטב. ‏-יופי.
‏אני לומד המון. ‏כולם שם מוכשרים מאוד.
‏אני מקווה שיציעו לי משרה כשאסיים ללמוד. ‏איש לא אמר דבר, אבל...
‏יש חברות תקליטים בניו יורק ‏שאני מעוניין בהן, אבל...
‏אני צריך להישאר כאן בשנה הבאה ‏עבור מלני, ואני חושב שזה יסתדר.
‏התזמון מסתדר. ‏-טוב, אני יודעת שלא דיברנו על זה...
‏אבל אני רוצה שתדע ‏שאביך ואני נשמח לעזור לך,
‏אם תרצה לצאת מטקסס.
‏נשלם את שכר הדירה ‏וההוצאות שלך לכמה חודשים,
‏באמת? ‏-עד שתשתקע, כמו שעזרנו לאחיך.
‏היי. ‏-היי.
‏היי. ‏-סליחה שאיחרתי.
‏זה בסדר, מתוקה.
‏חיכיתי עד שאספו את כל הילדים.
‏היי. ‏-היי.
‏מה קורה? ‏-לא הרבה, אני גוועת.
‏יופי. ‏-הכול בסדר?
‏כן. ‏-נהדר.
‏מצוין.
‏בכנות, כל פעם שדיברתי עם אמך ‏אמרתי שעליה למכור את הבית,
‏אפילו ששוק הנדל"ן בזבל.
‏כן, לא יודעת. ‏יש שם המון זיכרונות.
‏אני לא יכולה להתמודד עם זה. ‏-אני יודעת, זה מעציב גם אותי.
‏אתגעגע לגור לידה.
‏אני אוהב אותך. ‏-ביי.
‏תודה על ארוחת הצהריים. ‏-טוב, מתוק.
‏ביי.
‏מה? ‏-אמנדה שלחה לי הודעה,
‏כולם נמצאים בקונדוס.
‏נשמע כיף.
‏לא בא לי ללכת. הבריכה מגעילה. ‏-מה לעזאזל?
‏לפני רגע אמרת שאת מתה לצאת. ‏עכשיו לא בא לך.
‏לא לשם. ‏-למה לא?
‏לא בא לי ללכת לשם. ‏-למה? תני לי סיבה אחת טובה.
‏כי אני לא רוצה. ‏-זו לא סיבה טובה.
‏אין לי מה ללבוש. לא יכולה ללכת ככה. ‏-למה לא?
‏למה את צריכה ‏תלבושת מחורבנת לכל אירוע?
‏לא אפגש עם אנשי חברות התקליטים ‏כשאני לבושה ככה.
‏מי נראה לך שהם? מה את שמה זין? ‏כולם יהיו שיכורים גם כך.
‏בואי נלך ונבלה, ‏נצא מהבית המחורבן. בבקשה.
‏יש לי מחר לימודים. ‏-ממתי את שמה זין על הלימודים?
‏אכפת לי מהלימודים, ‏מה זאת אומרת?
‏יש לי ציונים טובים משלך. ‏-אנחנו הולכים. היום הוא היום.
‏זה הולך לקרות.
‏כן זה כן! ‏-לא!
‏בחייך. ‏-כמה זמן נהיה שם?
‏משקה אחד.
‏ואם תשנאי את זה, אז נלך.
‏זו הבטחה.
‏בבקשה. אני משתגע.
‏אני מטפס על הקירות.
‏אני אהרוג אותך! ‏-די.
‏אתה כבד נורא.
‏אפשר ללכת?
‏תאמר "בבקשה". ‏-אפשר ללכת, בבקשה?
‏בסדר, אבל אתה חייב לי. ‏-יש.
‏בסדר, קדימה. בואי נזוז.
‏אתה חייב לי, אני רצינית. בגדול. ‏-סבבה, מה שתרצי, תקבלי.
‏עשית לי את היום.
‏תצטרך לסחוב אותי.
‏בסדר, אני קמה... לא! ‏טוב.
‏גברתי, בואי.
‏הצלחת?
‏דן!
‏דני!
‏דני, בוא!
‏באמת לא תיכנסי? ‏-לא.
‏היי!
‏זו אמנדה. ‏-היי.
‏תיכנסו. ‏-החברה של דן, קדימה, לבריכה.
‏כן!
‏תוכל להביא לי בירה? ‏-בטח.
‏דן, תביא לנו הרבה בירה. ‏בלי הפסקה.
‏הי. ‏-היי.
‏מה שלומך?
‏אני בסדר.
‏אנחנו זזים? ‏-עכשיו?
‏אמרת "משקה אחד".
‏את לא נהנית?
‏אני פשוט מותשת ‏מלהתמודד עם בית ספר.
‏אני מבין, פשוט... אני מרגיש שחשוב ‏שאהיה כאן עם האנשים האלה.
‏בשביל העבודה, את יודעת? ‏-כן.
‏זה בסדר. ‏אתה יכול להישאר, אני אלך.
‏בטוחה? ‏-כן, זה בסדר.
‏שלחי לי הודעה שהגעת הביתה, ‏כדי שאדע שאת בסדר?
‏אני אוהב אותך. ‏-אני אוהבת אותך.
‏נתראה, ילדה.
‏תראו אותם! ‏-סתום את הפה.
‏את נכנסת?
‏קדימה, בואי נשחה!
‏בואי, תיכנסי! ‏-בואי נשחה!
‏אני חייבת לזוז.
‏מצטערת. אני צריכה ללכת.
‏אבל היה כיף להכיר אתכם. ‏-היה נעים להכיר אותך!
‏תיהנו. ביי.
‏אתה חושב שנחלה בגלל שמארק ‏הקיא בבריכה לפני שלושה שבועות?
‏שכחתי מזה לגמרי.
‏הרבה נקניקיות. ‏-נקניקיות מעופפות עם קיא.
‏15 נקניקיות. ‏-בשלמותן.
‏מחליקות החוצה.
‏זה היה נורא. ‏-זה היה מרשים. התרשמתי.
‏כן, לא פלא שחברה שלך ‏לא רוצה לבלות איתנו.
‏למה היא הלכה? ‏-יש לה שיעור בבוקר.
‏כן?
‏כאילו, גם לי שיעור מחורבן בבוקר,
‏אך היא סטודנטית חרוצה ואני דפוק. ‏-כן.
‏פשוט דפוק.
‏כמה זמן אתם יחד? ‏-שש שנים.
‏מה זה אמור להביע?
‏כולם תמיד אומרים, "ואו."
‏כי זה הרבה מאוד זמן. ‏-אני יודע.
‏האם זה אומר שהיא הבחורה היחידה ‏ששכבת איתה?
‏מה?
‏ובכן...
‏רגע, אפשר לשאול שאלה אישית?
‏אחרי כל כך הרבה שנים ‏עם אותו אדם,
‏הסקס עדיין טוב או די משעמם?
‏אל תשאלי אפילו, בבקשה.
‏אין שום דרך לענות. פשוט לא.
‏אני לבד כל כך הרבה זמן ‏שאני לא יכולה לדמיין אפילו
‏איך זה להיות במערכת יחסים ‏ארוכת טווח ומחייבת
‏עם אדם אחד.
‏את פשוט לא יודעת. ‏-אני לא מסוגלת.
‏רגע, אדבר בחופשיות. ‏-דברי חופשי.
‏טוב.
‏הקטע הוא ‏שכשאני יוצאת עם מישהו,
‏גם אם זה רק שלושה חודשים,
‏או חודש או אפילו שבוע,
‏אני כה מתמכרת לסקס שזה כל מה ‏שאני חושבת עליו כל הזמן.
‏אני לא מסוגלת לבצע דבר.
‏אני הופכת לגרועה בעבודה. ברצינות.
‏אבל כשאני רווקה, ‏אני שוכחת שסקס קיים בעולם.
‏באמת? ואו.
‏אני יודעת.
‏לא יודעת למה סיפרתי לך את זה.
‏קר לי.
‏אלוהים.
‏זין.
‏מצטער שעשיתי את זה. ‏-זה בסדר.
‏אני ממש מצטער. ‏-זה בסדר.
‏לא יודע... ‏-זה בסדר.
‏אני מצטער. ‏-זה בסדר לגמרי.
‏אני כזה מפגר. ‏-דן.
‏חלק מאוד. חרא.
‏זה בסדר. ‏זה לא שלא חשבתי על כך בעבר.
‏הכול טוב.
‏תראה, אני מאוד מחבבת אותך, ‏אבל אני מחבבת אותך כחבר.
‏כאילו, אתה יודע, אני לא רוצה ‏שהעניינים יהיו מסובכים מדי.
‏כן, לגמרי. ‏-זה בסדר.
‏אנחנו חברים, כן?
‏כן.
‏טוב, אני אזוז.
‏כן. ‏-כן.
‏בסדר.
‏היי.
‏הבאת לי ארוחת בוקר?
‏רגע, למה לא חזרת ‏לפה אתמול בלילה?
‏שלחתי לך הודעה ולא ענית.
‏לא רציתי להעיר אותך.
‏אתה הולך לחברת התקליטים?
‏איני חושב שיצטרכו אותי יותר מדי. ‏-בסדר.
‏רוצה להסתובב ‏אחרי שתסיימי ללמוד?
‏הי, המסיבה הייתה ‏כיפית אחרי שהלכתי?
‏לא, גרועה. הייתי צריך ללכת איתך. ‏-מובן מאליו.
‏תודה שהבאת לי ארוחת הבוקר.
‏אתה כה מתוק. ‏למה אתה כזה טוב?
‏לא יודע.
‏אני צריך ללכת.
‏מה קרה?
‏כלום.
‏מה העניין?
‏כלום.
‏אז איך היה הערב שלכם?
‏הגברת. איך קראו לה?
‏מישל.
‏היה טוב. הלכנו לארוחת ערב, ‏לקחתי אותה לסרט, והכול.
‏ואחר כך עשינו סקס.
‏יפה, אחי. השגת סקס. ‏-כן. שכבתי איתה.
‏"עשינו סקס."
‏היה דייט נחמד? ‏-היה נחמד מאוד.
‏תתקשר אליה?
‏היא הייתה חתיכה?
‏היא הייתה לוהטת?
‏תפסיק. בחייך. ‏-די לוהטת.
‏איפה בקה? ‏-לא יודעת. התקשרתי, לא ענתה.
‏רגע, למה בקה לא פה?
‏למה בקה לא פה?
‏חכו. שקט.
‏הטלפון המזוין שלי מת. ‏אפשר לקחת רגע את שלך?
‏איפה הוא... שם?
‏- אמנדה: או-קיי. לא מפסיקה ‏לחשוב על הנשיקה. רוצה שוב? -
‏איפה לעזאזל דן? ‏-מה?
‏אני חושבת שהוא הלך לשם. ‏מה קרה?
‏הנה הטלפון המחורבן שלך.
‏הי, מל?
‏מל?
‏מל, מה קרה?
‏מל, מה הבעיה? ‏-אמנדה? ברצינות?
‏על מה את מדברת? ‏-אני לא יכולה...
‏מל, מה קרה? תפסיקי. ‏-לך תזדיין.
‏די לדחוף אותי.
‏אל תיגע בי!
‏מל.
‏מל, אולי תדברי ותגידי לי מה קורה? ‏-מה לעזאזל, דן?! נישקת אותה!
‏נישקת אותה.
‏היא נישקה אותי, בסדר? ‏לא חשבתי שזה סיפור גדול.
‏הייתי צריך לומר לך, זו הייתה טעות. ‏אבל זה היה חסר משמעות.
‏בגלל זה לא סיפרתי לך. ‏-אמרתי לך לא לגעת בי!
‏אולי תקשיבי לי, בסדר? ‏זה לא היה...
‏מה? ‏-לא חשבתי שזה משנה, בסדר?
‏זו הייתה טעות מפגרת. ‏-אז היית צריך לספר לי.
‏היית צריך לספר לי הבוקר, ‏אבל אתה שקרן מזוין!
‏כי... אתה נישקת אותה! ‏אתה נישקת אותה!
‏מל, אני מצטער.
‏פישלתי, בסדר? אני מצטער. ‏לעולם לא אעשה זאת שוב, טוב?
‏זיינת אותה? ‏-אני אוהב אותך.
‏ענה על השאלה: זיינת אותה? ‏-לא זיינתי אותה.
‏כן, אבל היית רוצה! ‏-תפסיקי!
‏היית רוצה! ‏-תפסיקי להרביץ לי!
‏לך תזדיין!
‏תאמיני לי! ‏-רד ממני!
‏התרחק מהבחורה!
‏שכב על האדמה!
‏את, לכי לשם!
‏הנח ידיים מאחורי גבך.
‏יש עליך נשק?
‏-לא!
‏לא עשיתי דבר!
‏מל, בבקשה!
‏שתית הערב? ‏-קום.
‏מל, תאמרי משהו! ‏-שמור עליהם בנפרד.
‏שלא תקום! שבי!
‏מה לעזאזל?
‏יש לך הזכות לשמור על שתיקה.
‏כל דבר שתאמר ‏עשוי לשמש נגדך בבית המשפט.
‏רגע! לא! ‏-יש לך זכות לשכור עורך דין.
‏אם אין ביכולתך לשכור עורך דין, ‏בית המשפט ימנה אחד עבורך.
‏האם הבנת את הזכויות שהקראתי? ‏-רגע, מה הוא עושה?
‏גברתי...
‏לא, זו טעות. ‏-גברתי, בבקשה, התיישבי.
‏סליחה. לא. רק דיברנו. זו אי-הבנה.
‏אל תיתן לה לקום! שבי! ‏-שבי ותסתמי!
‏אל תקומי.
‏אפשר לעזור?
‏כן, אתה יודע ‏מתי דניאל מרסר ישוחרר?
‏תוכלי לאיית את שם משפחתו? ‏-מ-ר-ס-ר.
‏מותר לנו להחזיק אותו עד 24 שעות
‏אז הייתי מציע שתחזרי מחר.
‏24 שעות? ‏-לכל הפחות.
‏טוב.
‏טוב, תודה.
‏- כלא מחוז טרוויס -
‏קחי אותי הביתה, בסדר?
‏דן. ‏-אל תעשי את זה.
‏דן.
‏סליחה. ‏-אין לי דבר לומר לך.
‏דבר איתי.
‏אני מתנצלת.
‏אני מתנצלת...
‏עבודה יפה, לוק.
‏כן? ‏-איך מאייתים "חורף"?
‏חורף? ח'... ‏מל, את בסדר?
‏מצטערת. כן, סליחה.
‏אני פשוט לא מרגישה טוב. ‏סליחה.
‏אם את לא מרגישה טוב, ‏את יכולה ללכת הביתה.
‏באמת? ‏-כן, אני אסתדר. אל תדאגי.
‏טוב.
‏כן, אולי מוטב. אני מצטערת. ‏-אל תדאגי. נתראה מחר.
‏תודה.
‏טוב, יש שתי דקות לסיום העבודה. ‏-כן, גברתי!
‏דן!
‏תודה. הצלת אותנו.
‏יש לנו שאלה בשבילך. ‏תתיישב, בבקשה. אנחנו צריכים לדבר.
‏או-קיי.
‏אז...
‏שאלה:
‏מי אתה יותר אוהב: ‏הארלי אוטס או את הוויילד באקס?
‏הוויילד באקס. ‏-בום.
‏תודה. רוצה עבודה?
‏מה? ‏-ברצינות, תרצה עבודה?
‏שמעת שדיברנו ‏על הקמת משרד בברוקלין.
‏ג'ייסון יצא לנהל אותו.
‏אני גם אבוא לפעמים, ואנחנו צריכים ‏שם מישהו שיעשה מה שהוא לא.
‏תודה, חבר'ה, זה מדהים.
‏אני לא יודע מה לומר.
‏בטח. זה כמו להיות עוזר.
‏תעזור להקים את המקום, להפעיל ‏את המשרד. תלך לראות הופעות.
‏יש לי תינוק טרי בבית. ‏-כן.
‏ואני אעבור לבית חדש.
‏אז אחיה בעקיפין דרכך. ‏-או-קיי.
‏מגניב. תחשוב על זה.
‏ארגיש הרבה יותר טוב ‏אם אדע שתהיה שם איתי.
‏נדבר אחר כך. ‏-בסדר.
‏תראה, אני אוהב את היוזמה ‏שהפגנת כאן בטופו.
‏לא היינו מציעים את המשרה אילולא ‏חשבנו שאתה חלק מהמשפחה.
‏אם אתה צריך יומיים לחשוב על כך, ‏זה בסדר.
‏אני מבין שיש לך כאן חיים, חברה. ‏עליך לקבל החלטות בחיים.
‏לפעמים מרוויחים, ‏לפעמים מפסידים.
‏אין לי איך להודות לך. ‏-זה בסדר, אחי, הרווחת את זה.
‏מגניב. תתחפף מהכיסא שלי. ‏-בסדר.
‏הי.
‏ברכותיי. ‏-תודה, אחי.
‏כן, הם לא אמורים לדעת. ‏אין להם איך.
‏ידעת? ‏בטח שידעת. לכי תזדייני.
‏למה לא אמרת לי? ‏-השביעו אותי לא לספר לך.
‏"השביעו אותי." ‏-היה קשה.
‏היה לי מאוד קשה לא לספר לך.
‏טוב, מה לעזאזל... תני כיף.
‏יש!
‏סליחה. אני מאוד שמח ונרגש. ‏-אני שמחה עבורך.
‏תרצה לשתות ולחגוג אחר כך?
‏כן.
‏אבל, חבר'ה, מה אם הוא שם? ‏-הוא לא יהיה שם.
‏אופתע אם הוא מכיר את האנשים. ‏-מישהו מהכיתה הזמין אותי.
‏טוב, יש לך כאן כמה ‏דברים ממש חמודים.
‏למה הוא לא ענה לי עדיין?
‏זה כל כך אידיוטי. ‏-אלוהים, מל.
‏בואי, תצאי איתנו הערב. ‏יהיה כיף לשכוח מדן ולהשתחרר.
‏לא.
‏טיפשי מצדי לצאת. ‏-בסדר.
‏טוב, אז אנחנו זזות. ‏-בסדר, תיהנו.
‏ביי, ילדה. ‏-תתקשרי אם תרצי לבוא.
‏ביי.
‏הי, זה דן. ‏אתם יודעים מה לעשות.
‏הי, זו מל.
‏אני...
‏אני מתגעגעת אליך.
‏תתקשר אליי.
‏ביי.
‏רציתי להתנצל על ההודעה ‏ששלחתי לך לפני כמה ימים.
‏הייתי ממש שיכורה. ‏אני יודעת שיש לך חברה.
‏איני רוצה להיות אדם כזה.
‏כן, האמת שמל ואני ‏בסוג של הפסקה כרגע.
‏ובכן, הלילה אנו חוגגים ‏את עזיבתך לברוקלין,
‏אז בוא נטביע את צרותינו.
‏נשמע נהדר.
‏לא יודע, זה די מתסכל כרגע.
‏חשבתי שזה אמור ‏להיות רגע מאושר,
‏ובמקום זה אני תוהה: ‏"מה לעזאזל אעשה?"
‏לך לברוקלין.
‏זה מה שתעשה. ‏-כן.
‏כן, אתה הולך לברוקלין.
‏מטורף מצדך לא ללכת.
‏כנראה.
‏לא יודע.
‏אני לגמרי מבינה מה אתה עובר.
‏אני והחבר שלי נפרדנו ‏אחרי שסיימנו את הלימודים.
‏אבל לקח לנו בערך שנה ‏להבין שזה מה שנעשה.
‏ו... כן, ‏זה פשוט היה גרוע.
‏בסוף, אחרי תקופה ארוכה, קלטתי ‏שאנו הולכים בכיוונים מנוגדים.
‏אבל אולי זה לא מה שיקרה לך.
‏היי.
‏מה לעזאזל? ‏-באת!
‏אני כה שמחה שבאת. ‏הי, תכירי את החברים החדשים.
‏זה ויל. ‏-הי.
‏מל. ‏וזה אוסטין.
‏הגעת בול בזמן. הורדנו שוטים.
‏בבקשה, בובה.
‏רגע, רגע!
‏בואו נרים כוסית ל... ‏-לחיי!
‏למל.
‏כי כולנו יודעים ‏שעברה עלייך תקופה קשה,
‏אבל את יודעת מה? ‏-מה?
‏זין על דן! ‏את הרבה יותר טובה ממנו!
‏מי זה דן בכלל? ‏-מי שם זין?
‏שילך להזדיין.
‏אני רוצה לעשות את זה אחר כך.
‏דן, ג'רני? ‏-ג'רני? בטח.
‏הי, חבר'ה, ‏הקדישו לנו תשומת לב.
‏הכריחו אותי.
‏תשירו. תנו לנו משהו להקדיש לו ‏תשומת לב, אז נעשה זאת.
‏אנחנו נשיר שיר על אהבה.
‏את בסדר? ‏עוד?
‏זין... ‏-סליחה.
‏אני פשוט רוצה לחגוג לנצח! ‏-טוב.
‏בואי ניקח אותך הביתה, בסדר?
‏ניקח אותך הביתה, טוב? ‏יהיה כיף.
‏אני אחזור למסיבה אחר כך.
‏רגע, אני צריך ללכת להשתין. חכו.
‏איכס, מגעיל. ‏-למה הוא משתין?
‏אני לא מאמינה עלייך...
‏רגע.
‏אפשר קצת פרטיות? ‏-מה לעזאזל?
‏רק ניסינו ללכת!
‏את תפילי את כולנו.
‏זהירות. ‏-הולכים לשם.
‏בואי.
‏להוריד את הנעליים?
‏אוריד אותן, אני מניח. ‏-תוריד.
‏טוב, הורדנו לך נעליים. ‏את בבית, בסדר?
‏אכסה אותך. אני אוהבת אותך.
‏אנחנו הולכים. ‏-אל תקיאי מתוך שינה ותמותי, טוב?
‏אני חוזרת למסיבה, או-קיי?
‏תחזור איתי למסיבה? ‏-מה...?
‏אפשר להישאר לישון? זה בסדר? ‏-כן, אין בעיה.
‏תישן על הספה או משהו, אני חוזרת. ‏-טוב, סבבה. בסדר.
‏תוכל להביא לה כוס מים או משהו ‏לפני שאתה הולך לישון?
‏כן, בטח. ‏-תודה.
‏לילה טוב. ‏-לילה טוב.
‏"אני לא רואה אותך
‏אני לא מתקשר אלייך
‏אני לא יודע מספיק עלייך
‏האם זה אני או שאולי זו את
‏וזה ממשיך
‏יום אחד אולי אראה לך
‏אך זה כלום לעומת מה שעובר עליי
‏אני פשוט לא מכיר אותך
‏וזה ממשיך..."
‏כן! זה היה אדיר! ‏-כן!
‏קדימה! קדימה, אמנדה!
‏טוק טוק.
‏דן?
‏הוראות הרופא. את רוצה מים? ‏-לא.
‏כדאי שתשתי.
‏את תודי לי בבוקר, ‏רק תשתי קצת.
‏עוד לגימה.
‏ברצינות, תודי לי בבוקר. ‏תשתי עוד קצת.
‏יופי, עוד קצת. ‏-די.
‏הי. ‏-כן?
‏תוכל לשכב לידי?
‏תשכב לידי, בבקשה. ‏-כן.
‏תעשי מקום.
‏מגניב. ‏-הוא כזה ישר.
‏לא כמו שלך. ‏-למה השיער שלך כל כך ישר?
‏לא יודע. ‏-אתה מיישר אותו?
‏לא. ‏-לא?
‏לא. ‏-טוב.
‏הי.
‏השיר בשבילך, דן.
‏"ארוחת בוקר בבית קברות
‏ילד טועם דובדבן
‏מגע של נערה, פריחת התפוח
‏ילד חולם בהקיץ
‏נשוב בקיץ האינדיאני..."
‏אני לא מכיר את השיר.
‏אני לא...
‏דן הגבר.
‏"נשוב בקיץ האינדיאני...
‏"ואז דרכנו יתפצלו"
‏כן!
‏עצור. מה אתה עושה? ‏-מה נראה לך?
‏תפסיק!
‏מה לעזאזל? רד ממני! ‏-זין!
‏תסתלק מכאן! לך! ‏-אני הולך. זה לא סיפור.
‏בבקשה, רק תירגעי, טוב?
‏כן, הייתי בערך בן שנתיים.
‏ואו. יפה מאוד, חבר'ה.
‏תכף אשוב.
‏מל, אני לא מבין מילה.
‏אני לא...
‏מה לעזאזל, מל?
‏התקשרת אליי, ‏אמרת שאת אצלי בבית,
‏בכית ואמרת שעליי לבוא לאסוף אותך. ‏כעת את לא מדברת איתי?
‏אתה יכול...?
‏הוא היה מעליי. ‏דחפתי אותו כי לא רציתי והוא...
‏חרא.
‏מה קרה?
‏על מה את מדברת? ‏-דן, אפילו לא רציתי לצאת.
‏לא רציתי אבל בקה אמרה... ‏-על מה את מדברת?
‏הוא נגע בכל מקום. ‏דחפתי אותו מעליי.
‏את בסדר? ‏-כן, אני בסדר.
‏מה לעזאזל? ‏מי הבחור הזה?
‏אני בסדר. לא יודעת, הוא הלך, עזב. ‏-מה הוא עשה לך?
‏מה הוא עשה? ‏-כלום. הוא לא... אני דחפתי אותו.
‏פשוט תחבק אותי, בבקשה. ‏אינך מבין, אני רק צריכה שתחבק.
‏חרא.
‏את בסדר?
‏אני מצטערת. לא הייתי צריכה לבוא.
‏אפילו לא רצית לראותי. לא הייתי צריכה לבוא. ‏-זה לא נכון.
‏אני מצטערת. ‏-אל תצטערי. את לא צריכה להתנצל.
‏בבקשה, אל תתנצלי בפני. ‏-אני מצטערת.
‏כל כך פחדתי.
‏הלו? ‏-הי, אימא, זה דן.
‏הי. ‏-רק התקשרתי ליידע שאני ומל
‏נגיע ליוסטון בסוף השבוע כדי לעזור ‏לאימא של מל לארוז את הבית.
‏בדיוק חזרתי ממנה. הכול מבולגן. ‏-באמת?
‏כן, אבל זה בסדר. תרצו להיפגש ‏איתנו לארוחת ערב בשבת?
‏כן, נשמע טוב.
‏טוב, אתקשר אלייך כשנהיה בדרך.
‏נתראה בסוף השבוע.
‏יופי, מחכה בקוצר רוח. אוהבת אותך. ‏תמסור את אהבתי למל.
‏או-קיי. ‏-טוב, ביי.
‏ביי.
‏צריכה עזרה? ‏-לא.
‏אלוהים.
‏אני לא מאמין ‏שאמך יוצאת מהבית הזה.
‏איפה הסרט הדביק?
‏לא יודע, את יכולה לבוא הנה?
‏בואי.
‏את בסדר? ‏-לא יודעת.
‏נראה לי שסיימת לארוז.
‏זה קץ הילדות שלי.
‏עליי להתבגר עכשיו? ‏-נראה שכן. זה מה שקורה.
‏זה לא כזה נורא, נכון? ‏זה די מגניב.
‏הכול נכנס לקופסאות. ‏איך אפשר לארוז את חייך בקופסאות?
‏לא יודע, ‏אבל עשית עבודה מצוינת.
‏תודה. ‏-באמת עשית עבודה יפה.
‏הי. ‏-הי.
‏מה קורה? ‏-זוכר את הפעם הראשונה שלנו?
‏זוכר שאמי הגיעה הביתה?
‏אני די בטוח שהיא הייתה בבית ‏במהלך חלק מזה.
‏לא! ‏-אני חושב שכן.
‏לא! ‏-כי כשירדנו למטה פניה היו כאילו,
‏"מה... מה שלומכם? ‏הכול בסדר?"
‏לא יכולתי להביט בה. ‏-אני זוכר.
‏אני נבוך רק מלהיזכר בזה.
‏לחלוטין ברחת לי. ‏-אני מצטערת.
‏חשבתי, "מה לעזאזל? ‏לאן היא הלכה?"
‏אחר כך אכלנו גלידה.
‏קנית לי גלידה. ‏-כן, כמו ג'נטלמן.
‏על רמה.
‏היי. ‏-היי.
‏מה נשמע? ‏-טוב.
‏איך מתקדמת האריזה? ‏-קצת קשה.
‏מל ואימא שלה נסערות. חם. ‏-כן.
‏אתה תמיד יכול לצאת לשחייה אחר כך.
‏אני פשוט רוצה לסיים, את יודעת? ‏שזה יהיה מאחוריי.
‏מה את עושה? ‏-אי-מיילים, שום דבר.
‏יש לי חדשות.
‏חברת התקליטים הציעה לי משרה בניו יורק. ‏-ואו.
‏כן. זה מגניב. ‏-כן.
‏אבל אני לא יודע אם לקחת אותה או לא. ‏כאילו, לי ולמל הייתה תכנית.
‏אני לא יודע מה לעשות.
‏או-קיי, אתה רוצה תשובה כנה? ‏-כן.
‏כי התשובה הכנה שלי היא ‏שעליך לקבל החלטה עבור עצמך,
‏לא עבור מל ‏ולא עבור מערכת היחסים. יקירי,
‏אני יודעת כמה ‏מערכת היחסים שלכם מיוחדת.
‏אתם משפחה. כולנו משפחה.
‏אני אוהבת אותה. ‏אין לי דבר נגדה.
‏אבל עליי לומר לך ‏שזו הזדמנות גדולה,
‏ואני יודעת שאתה רוצה אותה. ‏אני יודעת.
‏בכנות, אם הייתי יכולה ‏לתת לך רק עצה אחת,
‏ואני מדברת איתך בתור אדם בוגר,
‏אם הייתי יכולה לחזור ‏ולהתחיל מהתחלה,
‏יש דברים שהייתי משנה, שהייתי...
‏כמו מה? ‏-ובכן, לא יודעת.
‏זה לא נוגע אליי או לחרטות. ‏אני פשוט מנסה להגיד לך
‏שאנו מקבלים החלטות ‏שמשפיעות על שארית חיינו.
‏אולי הייתי עושה תואר שני, ‏מפתחת קריירה שאני אוהבת.
‏בבקשה, אתה מבין את כוונתי.
‏אני יודע, זה די מלחיץ. ‏-אני לא רוצה שתסבול מחרטות.
‏גם אני לא. ‏-כן, על כך אני מדברת.
‏חיים רק פעם אחת.
‏זהו. ‏-בלי לחץ.
‏זו האמת. ‏-אני יודע, את צודקת.
‏זין.
‏אתה יודע, זה מה שנרצה עבורך, ‏אם זה מה שאתה רוצה.
‏אז...
‏אני חייב לספר לך משהו.
‏חברת התקליטים הציעה לי עבודה.
‏מה?!
‏אלוהים. זה מדהים. ‏-כן, אני יודע. אני מתרגש בטירוף.
‏היא בניו יורק.
‏אני אעזור להקים שם משרד ‏בתור העוזר של ג'ייסון.
‏מה?
‏בניו יורק? ‏-כן.
‏יהיה בסדר. זו רק שנה. ‏את יודעת?
‏נשמור על קשר מרחוק, נבקר, ‏כמו בשנה הראשונה שלי ללימודים.
‏זה היה שונה לגמרי. ‏-הסתדרנו בסדר גמור.
‏תוכלי לבוא לניו יורק ‏כשתסיימי את הלימודים.
‏היית במרחק שעתיים, ‏לא בצדה השני של המדינה.
‏זה בסדר. אנחנו יחד זמן רב. ‏אנו נסתדר. זה כלום.
‏תקשיבי, בסדר? חשבתי על כך. ‏-מה בנוגע אלינו?
‏חשבתי על זה. ‏-כן?
‏אנו לגמרי יכולים לנהל ‏קשר מרחוק לשנה.
‏טוב...
‏למה את מגיבה כך?
‏הסכמת להצעה?
‏עדיין לא, ‏אבל אני אסכים, מן הסתם.
‏אני לא מאמינה שאתה עושה זאת. ‏-מה אני עושה?
‏מה הכוונה? אתה עוזב, לניו יורק, ‏אינך יכול פשוט להחליט דברים.
‏למה את לא יכולה לשמוח עבורי? ‏זו עבודה שרציתי זמן רב.
‏אני רוצה שתשמחי. ‏-העבודה שרצית הייתה כאן באוסטין.
‏זו הייתה התכנית שלנו. ‏-לא הכול קורה לפי התכנית.
‏אתה לא יכול פשוט לעשות שינויים. ‏-תוכלי להיות מעט גמישה?
‏אתה לא מסוגל להחליט בלי לחשוב רק על עצמך? ‏למה לא חשבת עליי?
‏אתה חושב רק על עצמך ומה אתה רוצה. ‏-את מאשימה אותי באנוכיות,
‏אבל אני מנסה לדבר איתך על זה ‏ופשוט התחרפנת!
‏כבר קיבלת החלטה! זו לא שיחה! ‏-את מתעצבנת כל פעם שזה עולה.
‏זו לא שיחה! ‏-את מתחרפנת!
‏לא רצית לראות אותי שבועיים. ‏סילקת אותי, התעלמת ממני.
‏לא סילקתי אותך. ‏-זה העניין?
‏הייתי צריך מרחב, ‏ולא כיבדת את זה כלל. השתגעת.
‏זה כאילו שאת צריכה אותי ואם איני ‏איתך כל הזמן, את תתפרקי.
‏מתיש להיות עם מישהי כה תובענית. ‏-אני לא צריכה אותך.
‏אני לא צריכה אותך, צא מכאן. ‏-טוב.
‏דן, אני...
‏בבקשה, דן, לך עכשיו. ‏-את לא רוצה שאלך.
‏אני רוצה שתעוף מהבית שלי עכשיו!
‏אני לא יכולה.
‏דן, לך, בבקשה! ‏-טוב, בסדר.
‏שמוק מזוין. ‏-לכי תזדייני.
‏ילדה קטנה ומזדיינת. ‏אלוהים אדירים.
‏חרא!
‏למה אני עושה זאת כל הזמן? ‏-הי, מל?
‏זין. הוא לא עונה.
‏בואי. ‏-אלוהים.
‏אני חייבת ללכת לדבר איתו. ‏-לא. מל, זה לא רעיון טוב.
‏אני צריכה להסביר. ‏אלוהים, הוא כזה שמוק לפעמים.
‏תישני על זה הלילה ‏ותלכי לדבר איתו מחר. תני לו יום.
‏חרא.
‏דפקתי את זה.
‏חרא.
‏הי, אמנדה?
‏כאן?
‏דגלים מגניבים. ‏-תודה.
‏אתה מנגן עליה? ‏-לפעמים.
‏אתה טוב? ‏-לא יודע. סוג של.
‏אפשר להשמיע משהו? ‏-כן.
‏אלוהים, אני מתה על התקליט הזה.
‏כזה טוב.
‏הי.
‏היי.
‏אני צריכה ללכת.
‏נתראה אחר כך?
‏אני הולכת. ‏-בואי.
‏תפסיקי! ‏-מה לעזאזל לא בסדר איתך?
‏איך עשית לי את זה? ‏אני שונאת אותך!
‏יא חתיכת זבל!
‏באתי הנה להתנצל.
‏כמה טיפשי מצדי לבוא להתנצל ‏ולראות אם נוכל להסתדר בניו יורק.
‏חרא! יא חתיכת חרא!
‏תפסיקי.
‏אתה הולך להרביץ לי?
‏אתה...
‏זין!
‏היי.
‏איך אתה מרגיש?
‏טוב, אני בסדר.
‏היה טוב יותר.
‏כן.
‏אני כה נבוכה.
‏גם אני.
‏תוכלי להתקרב, בבקשה?
‏אני ממש מצטער.
‏אני כל כך אוהב אותך.
‏חשבתי על כל זה ו... ‏אני לא רוצה ללכת לניו יורק.
‏איני רוצה לשנות את התכניות שלנו. ‏אני רוצה שהקשר שלנו יצליח.
‏אז אני לא הולך.
‏אני חושבת שאתה צריך לקחת ‏את המשרה.
‏לא. על מה את מדברת?
‏דן, אני כל כך אוהבת אותך. ‏-גם אני אוהב אותך.
‏אבל זה לא מרגיש נכון. ‏-אני לא יכול בלי לראותך כל יום.
‏אני לא יכול בלעדייך.
‏בבקשה אל תעשי את זה.
‏אני לא רוצה להיפרד.
‏תגיד לי שאתה אוהב אותי
‏ורוצה לבלות איתי את שארית חייך.
‏תביט לי בעיניים ותאמר לי.
‏אני מצטער.
‏זין.
‏או-קיי.
‏עברית: רן כהנא