Annie? Max?
Dylan?
Er dere der inne?
Kan dere høre meg?
Vi trekker bare flere.
Bare de ikke ser ut som dem, klarer vi oss.
Vi må komme oss til propellene og gjøre en rask tilbaketrekning.
Gå. Jeg kan distrahere dem.
- Charlie! - Jeg fikser det.
Hei, alle sammen, denne veien!
Victor, er du der?
Victor, si at du har det bra.
Morgan? Hei, alle sammen, denne veien!
- Charlie? Går det bra? - Ja, jeg har det bra. Victor også.
Jeg hørte skudd.
Du har vel ikke drept vandrere med brannskader?
Nei, men vi er på spasertur med noen av dem.
Hold dere så langt unna dem som mulig.
Vi har sett hva som skjer med de som blir eksponert, og det er ikke pent.
Alicia leter etter Max og Annie.
Fortsatt i nærheten av ballongen? Jeg drar den veien nå.
Ikke gjør det. Propellene overlevde nedstigningen.
Vi trenger bare et kjøretøy som kan flytte dem, helst bakkebasert.
Ok, jeg er på saken.
Vent, Morgan.
- Vi er på vei. - June?
Nei, vi risikerer ikke at flere blir eksponert.
Jeg får ikke tak i John.
Jeg vet ikke hvor han er. Strand og Charlie, vi kan hjelpe.
Vil dere hjelpe? Få flyet klart.
Grace, er du der?
Vi trenger din hjelp nå.
Hva er det? Hva skjer?
Noen av mine... De krasjet på den andre siden av sperringen.
- Krasjet? Gikk det bra? - Ja, det gjorde det.
Jeg trenger bilen din. Det er eneste måte å bli ferdig med flyet på.
- Hvor er du? - Gikk nettopp forbi veisperringen.
Er du inne? Morgan, vær så snill. Du har ikke drakt.
Du kan ikke rense deg. Kommer du nærmere...
Vi har det vi trenger for å fikse flyet.
Vi må bare komme oss tilbake til rasteplassen.
Jeg vil hjelpe. Jeg vil.
Men jeg kan ikke dra før generatoren er koblet til,
hvis ikke har dere ikke nok tid til å fikse det flyet.
Det er noen hus et par mil øst for der du er.
Det er der de som jobbet der bodde.
Det må være noe der du kan ta.
Takk.
Dylan.
Du går feil vei.
Følg meg.
Nå!
Olly olly oxen fri.
- Jeg vil bare hjelpe. - Vi sa at vi ikke ønsket det.
Du skulle aldri ha kommet hit.
Hva er egentlig dette?
Det... Det er fortiden min.
Så hvorfor har du det nå?
Det er en ting som gir meg en dag til.
Du har snart ikke mer tid, Annie. Ingen av oss.
Det er ikke trygt her.
- Vi klarte oss første gangen. - Det kan bli annerledes denne gangen.
En dag blåser vinden opp all jorda, og strålingen.
Hvorfor kan du ikke la oss være i fred?
Hvorfor kan du ikke la oss bestemme hva vi vil gjøre?
Jeg kan ikke dra uten å vite
at jeg gjorde alt for å redde livet deres.
For dere kommer til å dø, Annie.
Eller verre...
...dere lever.
Og du ender opp med å drepe alle ved å bli her.
Jeg vet at planen vår, å sette oss på det flyet...
...høres ut som galskap.
Men det samme gjelder å bli her når du vet hvor ille det kan bli.
Dette handler ikke om oss.
Dette handler om deg.
Du er den som krasjet flyet for å komme deg hit.
Vennen din døde nesten for at du skulle til en rasteplass
for en som ikke var der en gang.
Vi satte en skog full av knurrere mellom oss og deg,
og du gir fortsatt ikke opp.
Hvorfor? Og ikke si at det er fordi du vil hjelpe.
Det er noe annet.
Så, hva er det?
Jeg må gjøre noe godt for å gjøre opp for det jeg gjorde.
- Har du skadet mennesker? - Ja.
- Har du drept mennesker? - Ja.
Men jeg har rett.
Folk, steder, man får ikke beholde noe av det.
Jeg prøver slik at du ikke trenger å gå gjennom det samme som meg.
- Du må vite når du må gå, Annie. - Nei!
Nei, vi skal ikke dra!
Og ikke du heller, ikke før vi rydder likene
etter at du skar ned det eneste som beskytter oss.
Ikke før vi vet at ingen følger stien du har laget.
Og rekker du ikke flyet...
...så er det din skyld, Alicia.
Hvor lenge har den lekket?
Vi må ha slått hull på tanken da vi flyttet den.
Faen.
OVERSTYRING / BENSIN / BOOST
Faen.
Men står vi ikke på en stor bensintank?
Ikke det samme. Vi trenger flybrensel.
Tror jeg vet hvor vi kan finne noe. Ja.
PARKERINGSTILLATELSE LONE STAR STRØM & LYS
NBC PPE KIT
Morgan, er du der?
Ja, Alicia, jeg er her.
Går det bra?
Ja. Ja, bra.
Fant du barna?
Ja.
De er med meg nå. Alt bra med Strand og Charlie?
Ja. Jeg prøver å finne en bil til oss.
Er de på stråleområdet fortsatt?
Ja. Det er jeg også. Men ikke så mye lenger.
DU HAR BURSDAG!
Hva med Dorie og Dwight?
Fortsatt utenfor rekkevidde.
Kommer de seg tilbake i tide?
De klarer seg.
Bare hold deg trygg, ok?
Få deg selv og barna tilbake til rasteplassen.
Morgan, jeg prøvde.
Vi prøvde.
- Jeg klarer det ikke. - Jo, det klarer du.
Jeg prøvde din måte, Morgan.
Jeg kommer ikke gjennom. Du skulle vært her.
Nei. Vi er begge nøyaktig der vi bør være.
SPELEMANN PÅ TAKET
Morgan, du sa at vi fortsatt var her for en grunn,
men jeg begynner å lure på om dette er grunnen.
Alle får noe tilbake.
Og det er derfor.
Det er det.
Alicia...
...vi skal få med alle på det flyet.
Vi skal gjøre det vi kom hit for å gjøre.
Er det her du så helikopteret lande?
Det hadde ikke dratt opp dit hvis det ikke var for å fylle.
Eneste som gir mening.
Jeg klatrer opp, ser hva som er der...
...og er vi heldige, heiser jeg det ned til deg.
June?
June, kan du høre meg?
Vi henter drivstoff til flyet.
Har prøvd å få tak i deg. Dra tilbake til rasteplassen.
- Å, vi er fortsatt et stykke unna. - Dere må tilbake.
Den andre reaktoren kan smelte.
Grace sier at vi ikke har mye tid.
Si det igjen?
Kom igjen, baby.
John?
June?
John!
Fant litt.
Noe har skjedd på kjernekraftverket. Vi må vekk herfra.
Nei, dra du. Du har gjort mer for meg enn du hadde trengt.
Takk.
Dwight...
Nei, jeg må fortsette å lete.
Hadde du satt deg på flyet uten June hvis du visste at hun var der ute?
Selvsagt ikke.
Greit. Kom igjen.
Tror du det holder?
Ja. Vi fortjener en pause.
Daniel sa at hver dag er en sjanse til å starte på nytt.
Til å gjøre det rette.
Mannen snakker sant.
Det holder dem ikke unna lenge.
Vi får kanskje ikke den sjansen.
Det har vi allerede.
Hva mener du?
Jeg har sagt at jeg burde ha vært på flyet når det fløy hit.
Jeg sa jeg skulle klarere rullebanen, men sannheten er...
jeg kunne kommet meg på igjen.
Jeg hadde tid.
Jeg nølte.
Hvorfor det?
Fordi jeg ikke hadde troen.
På det.
På oss.
Vi var på randen av noe ekstraordinært,
og jeg steilet.
Men jeg står her nå.
Dere også.
Og vi gjorde nettopp noe ekstraordinært.
Og vi steilet ikke.
Og vi skal ikke begynne nå.
Jeg sa at vi fortjente en pause.
Du fant ut av det, ser jeg.
Du også.
- Hvor er propellene? - Der inne.
Jeg må få dere ut herfra.
Hvorfor førte Dylan henne til oss?
Han tror fortsatt at hun vil hjelpe. Jeg mener, hun vil jo hjelpe.
Hun er et vrak.
Det flyet, det kan fortsatt funke, ikke sant?
Jeg sa til mamma og pappa at jeg skulle dere trygge.
De vil ha oss inn på et fly som de allerede har krasjet.
Vi blir her, vi holder oss trygge.
Faen.
Kom igjen!
Hva gjør du?
Har du tegnet disse, Dylan?
Du er redd, ikke sant, for det som er der ute?
Dylan, det går bra.
Jeg tegnet dem før.
I begynnelsen, da alt begynte å skje,
hadde jeg mareritt om at jeg lekte kjedeleken med Max og Annie.
Annie så dem og syns de var skumle.
Hun trodde at hvis hun kunne gjøre dem ekte,
ville det skremme de andre også,
så ingen flere kunne plage oss her.
Men du lever i et mareritt.
Ditt mareritt, Dylan.
Alt er et mareritt nå.
Vet du, den var ikke alltid sånn.
Jeg spisset den etter at jeg mistet moren min.
Den beskyttet meg fra de døde, men holdt også de levende unna.
Jeg trodde at hvis de var redde for meg,
ville de kanskje la meg være i fred.
Men jeg var den som var redd.
Olly olly oxen fri!
Fort! De fulgte oss!
- Fort! - Åpne døren!
Nei, nei!
Morgan til Grace.
Du hadde rett. Det var en lastebil og vi fikk det vi trengte.
- Fungerer generatoren? - Den var ikke sterk nok.
Den trakk for mye strøm, den er svidd.
Beklager.
Hvor lang tid før reaktoren smelter?
Tolv timer.
Kanskje en dag.
- Så vi fikser flyet før det. - Jeg kan fikse generatoren.
Jeg kan fortsatt kjøpe mer tid.
Er det sant, Grace?
- Kan du virkelig det? - Det kan være sannheten.
Jeg kan prøve. Jeg må prøve.
Jeg møter deg på rasteplassen når jeg er ferdig. Mottatt?
Ja.
Ja, mottatt.
Morgan?
Rasteplassen er omtrent ti mil herfra. Det er markert på kartet.
Du dusjer, skifter klær,
hjelper Luciana med å få på de, jeg møter dere der.
- Hun sa at hun kom tilbake. - Ja, men hun bare sa det.
Jeg var i huset hennes. Jeg så hvem hun var da hun fortsatt trodde
at hun hadde noe å leve for.
Dra tilbake, få flyet ferdig. Møter dere der så fort jeg kan.
- Best for deg. - Ja.
Kom igjen.
Burde få oss over fjellene.
Det er mindre enn det vi kom med, men..
Hvis vi stripper vekk alt fra flyet...
...får det oss frem.
Alt vi gjør, det faktum at du visste hvor vi skulle finne disse...
Alt peker mot at vi kan få til dette.
John, kan du høre meg?
John, er du på vei tilbake?
John?
Gikk over et år uten å se ham.
Høre stemmen hans.
Ingenting.
Jeg lar ikke det skje igjen.
Al?
Du spurte om jeg ville snakke om tiden jeg var borte.
Jeg vil.
Men du kan ikke fortelle noen det jeg skal si.
Greit.
Jeg traff noen.
Hvem? Når?
Da jeg var borte...
traff jeg noen og...
jeg følte noe jeg ikke har følt på lenge.
Men jeg kan aldri se henne igjen.
Jeg kan aldri...
...snakke med henne.
Og jeg vet ikke hvordan...
jeg vet ikke hvordan jeg skal leve med det.
Da jeg forlot John på hytta...
...når jeg trodde at jeg aldri skulle se ham igjen...
Følte jeg...
jeg følte meg borte.
Som om jeg ikke var den jeg var når jeg var med ham, og det var jeg ikke.
Jeg var bare et...
...et spøkelse.
Og jeg kunne ikke snakke om det og selv om jeg hadde gjort det,
er det ingenting jeg eller noen andre kunne sagt,
som ville gjort det noe bedre.
Jo.
Hva sier du til en som mangler en del av seg selv?
Delen som gjør en til den man er.
Men jeg skal si deg én ting.
Noe jeg sa til meg selv hver dag.
Hva var det?
At selv om jeg aldri...
...selv om jeg aldri så ham igjen...
...skulle jeg alltid være takknemlig...
...for det vi hadde...
...for den jeg kunne vært.
At jeg fortsatt kunne ha sånne følelser for noen...
...etter alt.
At det i det hele tatt kunne eksistere i denne verden.
Og at jeg alltid hadde det.
Og det visste jeg.
Men...
...jeg velger å tro...
...at hvem enn hun er...
...vil du se henne igjen.
Vel...
jeg vet du får se John igjen.
Åh, det vet jeg.
Det vet jeg helt sikkert.
Hvor mange runder har du?
Hvor mange?
Ingen.
Pistolene er ikke ladd.
La meg hjelpe deg.
- Det holder. - Annie...
- Vi satte dem der. - Ja, en etter en.
Vi fikser det!
Alt utstyret vårt er det ute!
Han har rett. Vi kan ikke stoppe så mange knurrere.
Jeg kan. Gi meg våpenet. Jeg sa hvorfor du skulle bli med.
Jeg vet hvorfor du ikke tror på meg. Men dette - dette kan jeg gjøre.
Annie, hun har rett. Du så henne ikke etter flykrasjet.
Hun kan hjelpe. Annie, vær så snill.
Hun kan gi oss en sjanse. La henne.
Det er sånn du holder oss trygge.
Nei, behold den.
Jeg er på kanal ni. Har du en annen vei ned?
- Nei. - Finn ut av det.
Jeg holder dem unna. Gå!
- Gå, gå. - Gå, gå.
Vi er tomme.
- Vi finner mer. - Vi har ikke tid.
Vi må reise til June, hvis ikke så sliter vi.
Men hva med den?
Kom igjen.
Det går bra.
Vet du, vi kan gå hvis vi må.
Du ser disse fjellene, hun kan ha kommet seg over dem.
Det kan vi også, vet du.
Det vil ta dagevis. Høres ikke ut som vi har dagevis.
Jeg tror...
jeg tror jeg har fått oss i trøbbel.
Hva snakker du om?
Husker du at du spurte meg
om jeg fant noe i bilen til Sherry og jeg sa nei?
Jeg løy.
Jeg fant dette.
Jeg er lei for det, Dwight.
Jeg er lei for det.
Grace.
Hva gjør du her?
Du vet kanskje ikke hvor mye tid du har igjen, men du er ikke død enda.
Så jeg skal ikke late som at du er det.
Hvordan går det der nede?
Vi trenger mer tid!
Greit. Her.
Nei.
Kom igjen!
De kommer seg forbi henne!
Faen!
Gå tilbake!
Går det bra med dere?
Ja. Med deg?
Dette funker ikke.
Jeg kan ikke stoppe dem sånn. Jeg kan ikke gjøre det jeg sa.
- Jeg kommer opp. - Nei. De trenger deg.
Jeg vet at du ikke vil dra herfra,
men dere dør hvis dere blir her.
Du må vite når du må gå, når du må slippe.
Få dem på flyet, slipp.
Det er sånn du beskytter dem.
Jeg vet ikke hva du gjorde, men jeg vet du har gjort opp for det.
Du kan slippe, du også.
Vi drar!
Kom igjen. Kom igjen. Gå.
Greit!
Kom igjen!
Vi går!
Går det bra?
Hvis du peker i retning av en dusj og rene klær.
- Og Morgan? - Han måtte ta seg av noe annet.
- Han lovet å komme. - Det gjør han nok.
Ga deg ikke så mye valg i sted.
- Gjorde det som måtte gjøres. - Du gikk ikke med dosimeter.
Vi vet ikke hvor mye stråling du er eksponert for.
Jeg har prøvd å fikse umulige ting.
Jeg har nesten dødd av det også.
Mannen som hjalp meg da jeg satt fast, han het Eastman.
Han...
...lærte meg noe som hjalp meg å komme meg løs.
Han lærte meg at alt liv er dyrbart.
- Hvordan visste du at jeg skulle dra? - Jeg gjorde ikke det.
Jeg måtte bare ta sjansen.
Eastman lærte meg noe annet om...
...omdirigering.
Du syntes ikke ditt eget liv var verdt å redde, så...
...jeg fikk det til å handle om mitt.
Og hvis ikke jeg hadde dratt?
Det tenkte jeg ikke på.
Så du har samme problem som meg.
Hvilket da?
Du tror alle andres liv er mer verdt enn ditt eget.
Godt jobbet.
- Vi er ikke ferdig enda. - La oss sette i gang.
Jeg antar at dette er vennene som benytter seg av tarm-beskyttelse.
Annie, Dylan, Max,
dette er Victor og Charlie.
Den lille prinsen, det var din bok.
Ja. Ja, det var det.
Du kom tilbake.
Alicia. Hun var ganske overbevisende.
Hun er som regel det. Hvor er hun nå?
Fortsatt der ute.
Du er sikkert ikke så fornøyd med meg.
Jeg er ikke så fornøyd med meg selv heller.
Du sa du likte hvordan verden ikke hadde satt klørne sine i meg,
forvrengt meg.
Tror ikke jeg fortjener det komplimentet etter i dag.
Nei. Jeg vet hvorfor du gjorde det.
Du ville at jeg skulle fortsette.
Dette trenger ikke nødvendigvis være slutten.
Nei, hun vil ikke at jeg skal lete etter henne.
"Finn noe å leve for og lev."
Jeg vil ikke gi opp.
Enda hun ber meg slutte.
Men hvis jeg gjør som hun sier...
...hvis jeg finner en grunn...
Da må jeg finne henne, gjøre det godt igjen etter alt jeg gjorde.
Så kanskje jeg drar ut som du og June gjorde.
Når jeg er der ute, kanskje jeg...
- Hun lever. - Åh, ja.
- Umulige ting kan skje. - Det skjedde med meg.
Det skjedde med meg da jeg hjalp noen.
Jeg tror det er på tide at jeg hjelper deg.
Jeg skal få deg tilbake til June.
Alicia, kan du høre meg?
Hei, er du der?
Jeg er her, Morgan.
Og du har det bra?
Jeg har det fint.
Men jeg... jeg fikk med meg en flokk vandrere.
Tror jeg ble kvitt dem.
Luciana sa det, men barna, Alicia,
de er tilbake på rasteplassen.
Du klarte det.
- Og Grace? - Vi er på vei tilbake.
Bra.
Jeg tenkte på det du sa om at vi fortsatt står,
og jeg tror du kanskje har rett.
Jeg tror ikke at vi hjelper folk er den eneste grunnen.
Du vet...
Når vi forsøkte å gjøre opp for livene vi tok,
tror jeg vi sluttet å leve for våre egne.
Vi kommer oss tilbake.
Og vi skal fortsette å finne folk vi kan hjelpe,
men vi skal også hjelpe oss selv.
Vi skal finne en måte å begynne å leve på, Alicia. Ok?
Du har rett, det gjør vi.
Fortell meg hvor du er.
- Er det...? - Ja.