ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Ти перевершила себе, Грейс.
Той тофу з пармезаном неймовірний.
-В чому твій секрет? -В курці.
Дякую за чудову вечерю.
Це найменше, що можемо зробити за наш порятунок
від люті вашої страхової.
Тоді я не посоромлюся та доїм.
Ні-ні, я зберегла це для котів.
-В нас немає котів. -Будуть, якщо лишу це надворі.
Можна позичити твою зарядку?
В твого телефона 87 відсотків.
Що не так з моєю?
Моя зарядка - твоя зарядка.
А можна я буду після Сола?
Обережно!
Ну…
не хочу здатися невдячною,
але чи не ти маєш мити миску, коли доїв останній?
Ти завжди перемиваєш після мене,
тому я вирішив пропустити цей крок.
Хіба геї не повинні бути чистюлями?
Коли хтось готує страву на подяку,
логічно що у подяку включається й прибирання.
Ми й прибралися. Це нові правила.
Гаразд. Я помию.
Дякую.
Хай постоїть у воді.
МІСЯЦЬ ПО ТОМУ
Клятий вилупок.
Він ще й підклав тарілку під тацю для запіканки.
-Тримайся. -Одна крапля.
-Віддай. -Ні. Так все й починається.
З однієї краплі.
Не помітиш, як буде інша.
А потім крапля тут, крапля там, всюди крап-крап.
Звучить, як щось непристойне.
Боже, Грейс. Не панікуй.
Але ти стара. Видно твоє коріння.
Так, Френкі.
Таке буває, коли припиняєш фарбувати волосся.
Як це Френкі Бергстайн з твого боку.
Але ж ти Грейс Хенсон, ні?
В тому й суть.
Ось яка я насправді.
Відколи?
Відколи не дозволяю кольору волосся диктувати, як молодо почуваюся.
І ніякого підтягування обличчя?
Ще подумаємо.
Боже.
В мого телефону чотири відсотки. Той довбень витягнув його з зарядки.
Хай помиє це.
-Куди ти прямуєш? -До щасливого місця.
До в'язниці.
Ти єдина, кого я знаю, тікаєш до в'язниці.
Я люблю в'язницю.
Вона змінила мої відносини з Ніком.
Він завжди радий мене бачити, а якщо починає бісити,
просто кричу: «Охорона!», та його прибирають.
Цікаво, чи спрацювало б це з Робертом та Солом?
Охорона!
Знаю, тату.
Це погано.
Обговоримо це через 20 хвилин, коли знову подзвониш.
З ким розмовляв?
Він дзвонить двічі на годину, аби поскаржитися на маму.
Потім дзвонить вона, а коли вона закінчить,
-він дзвонить. -Знаєш...
Лікар каже, що менше стресу - менше екзема.
-Припини відповідати. -Знаю. Знаю.
Ми здивуємо їх бранчем «вафлі-м'яч».
«Вафлі-м'яч»?
Бранч «вафлі-м'яч» - давня традиція Бергстайнів-Хенсонів,
яка почалася з кінця 90.
Твоя родина має більше бранчів, ніж будь-яка інша.
Бранч «вафлі-м'яч» не простий.
Всі так наїдаються сиропу, що згадують,
як сильно люблять одне одного, сварки зникають
та всі припиняють дзвонити Баду.
Гей, мамо.
Знаю, мамо.
Погано, мамо.
Останній будинок.
Точно він.
Він як будинок з «Вгору», так?
А та ретро-авокадо-кухня та паркан з штахетами,
а жовті вхідні двері?
Жовтий - для щасливих людей.
В цьому районі дві школи.
Сам знаєш, що це значить.
-Педофіли. -Родини.
Бріанно, мені сподобався той будинок.
Тобі не сподобався жоден.
-Тобі серйозно потрібен будинок? -Так.
Я просто не хочу жити в місці, де матиму сусідів…
тротуарів, поштарів та…
сусідів.
Типу, як у бункері?
Звучить непогано.
Ні.
Мені подобається теревенити з Фредом.
-Яким Фредом? -Нашим поштарем.
-Хлопець у шортах та пробковому кашкеті? -Боже.
Я не знаю, як це пояснити,
але куди б ми не переїхали, нашу пошту хтось приноситиме.
Тому…
давай повернемося до того будинку після бранчу
та ще раз подивимося?
-Гаразд. -Дякую.
Якщо скажеш Фреду вдягти штани.
Що відбувається? Що таке?
Де мої сезони «Рея Донована»?
В тебе не було місця, тому я все почистив.
Ти не повинен все чистити, це робота Рея!
І досить жерти мій «Абба-Забас».
В тебе купа коробок.
Якщо хочеш на халяву, вдягни костюм та зайди 31 жовтня.
Ні! Зупиніть цього собаку!
Що таке, хлопчику?
Це мій кед Джеррі Гарсія!
Френкі, я повернулася з буцегарні.
Відпусти!
Застроми пальця йому в дупу, рот і відкриється!
Мене хвилює, що ще відкриється.
Роберте, чому твоя незначна театральна нагорода там, де має бути мій корабель.
Грейс, «Таппі» - одна з найвизначніших театральних нагород.
-Це пофарбоване взуття. -Ти заздриш.
Ти вигравала хоч щось?
Цей будинок.
-Зроби щось! -Карл хоче смачненького?
-Роберт хоче. -Віддай йому взуття.
Це має спрацювати.
-Це мої найкращі кросівки. -Боже. Хай зжере.
Грейс, ні!
-Сюрприз! -Принеси!
Ні! Моя «Таппі»!
-Що це? -Якого біса?
Повернися!
Що відбувається?
Що ви тут робите?
Ми принесли бранч!
Лишіть на кухні та йдіть геть.
Баде, послухаємо твою мати.
Я весь день слухав її скарги. Тому ми й тут.
Сьогодні день родини.
Гей, фокус з пальцем в дупі спрацював!
Не проти, якщо я помию цю тацю чи подзвоню?
Ні. Мама сказала, щоб ніхто не торкався,
-або вона прокляне тебе. -Вона дуже могутня.
Перетворила мене на курву.
Я новенький, яка історія
-в бранча «вафлі-м'яч»? -Гарне питання,
-дякую, що не байдужий. -Будь байдужий.
Традиція почалася, коли ми були малими. Ми їли вафлі разом,
а потім весь день гралися з м'ячем на пляжі.
А у третьому іннінгу першої гри моя мати випадково вдарила їхню
по голові биткою.
-Це була катастрофа. -Ні.
Битка легка, а на мамі був товстий тюрбан.
Отже, у м'яча не гратимемо?
«Вафлі-м'яч» більше не про м'яч, Баррі.
Нащо я пер бутси?
Важливо, що з тобою твій ентузіазм.
Він нам згодиться.
Бо сьогодні день, коли ми одне одному допомагаємо.
І щоб всі відвалили від мене.
А нащо родини завжди мали бранч разом, якщо Грейс та Френкі
-ненавиділи одне одну? -Батьки хотіли, щоб ми були разом...
хоча б одну неділю на місяць. Щоб після вафель
вони могли попрацювати над модельками літаків.
Я й не знала.
-Ти теж з ними працював? -Ні.
До речі, я не бачив жодного їхнього літака.
Вона трахалися.
Я все маю пояснювати?
А вафлі хоча б будуть?
Гей.
-Гей, тату. -Ось і вона.
Моя нова улюблениця.
З одним з моїх синів.
Твоїм улюбленим сином.
Улюбленим сином дружини.
Гей, Койоте.
Гей, колишня Бада.
Гей, Ріанно.
Гарний хід.
Рибалка рибалку…
Отже, розповідай, отримали будинок?
-Який? -Неважливо. Ми його втратили.
Він був ідеальний.
Маленький будиночок з чарівною доріжкою та парканом з штахетами.
-Пробач, я… -Дайте йому серветку,
-доки не витерся вафлею. -Здається, я всі використав,
аби витерти палець, але я гляну.
Гей, дуже-дуже не пощастило з будинком.
Та знаєш, як кажуть, одні двері зачиняються, жовті - відчиняються.
Не думаю, що так кажуть.
Ні, вона має рацію.
Гляньте.
Яка краса.
-Ви робите пропозицію? -Якби.
-Баррі він не подобається. -Що? Чому?
-Він як будинок з «Вгору». -Я так і сказала.
В нього й парканчик є.
Сам знаєш Баррі, він ненавидить паркани.
Не суть.
Я скину вам дані.
Але не кажіть про це за бранчем.
Якщо згадуватимемо про це, Койот буде не єдиний, хто плаче.
Добре, що всі зібралися.
Дурепа Меллорі не захотіла подзвонити по скайпу
з Сан-Франциско, та…
Я не знала, що скайп - теж варіант.
Ми всі тут.
Наш перший бранч «вафлі-м'яч» після останнього бранчу «вафлі-м'яч».
Хто розкаже про свій улюблений бранч «вафлі-м'яч»?
Це мій найулюбленіший. Поки що.
Ну ж бо, розповідайте! Не соромтесь.
Мамо?
Нічого не згадується.
-Мамо, будь ласка. -Гаразд.
Я пам'ятаю, як Роберт подавився ківі,
а Грейс довелося зробити йому прийом Хаймліха, кинувши через стілець.
І зламала моє ребро.
І мій стілець.
Класика.
-Згадав кумедний випадок. -Ні.
Ні, не згадав.
Так, згадав.
Пам'ятаєш, коли чайка полювала на брови тата?
Це було кумедно.
-Бач, Грейс весело. -Грейс завжди весело, коли мені боляче.
Хто далі?
Гаразд, знову я.
Так, пам'ятаєте, коли Койот був настільки під наркотою,
що сунув руки у вафельну суміш?
Пам'ятаєте, коли Койот був настільки під наркотою,
що зайшов до не того будинку та зжер їхні вафлі?
Пам'ятаєте, коли вибухнув кит
та Койота закидало кишками?
Я такого не пам'ятаю.
Мабуть, ти був під наркотою.
-Пам'ятаю, коли Грейс вбила Бадів… -Роберт!
Настрій.
-А це не кожен бранч? -Мій настрій не вбити.
-Спитай Еллісон. -Він чудовий в ліжку.
Викуси, Грейс.
Чекай. Повернемося до історії, як мати щось вбила?
-Я вбиваю цю розмову. -Це треба було бачити.
Нечесно. Ти вже почав.
Так, викладай.
Пройшло багато часу
та й в злочинів є свій строк, так?
Боже.
Навіть я уважно слухаю.
Це було 25 років тому.
Нічого серйозного.
-Маленький інцидент. -Випадковість.
Маленька.
Це сталося, коли ми приїхали до пляжного будинку
та Грейс вступила у купку гівна від кролика Бада.
Нічого такого.
Ти вонюча, огидна, всюдисеруча кролина курва!
Роберте! Роберте!
Боже, Грейс.
Що ти накоїла?
Ти вбила кролика Бада?
Я покричала на нього…
-трохи. -Ти закричала його на смерть?
А це взагалі можливо?
Не думаю.
-Тато ж ще живий. -Ні, це можливо.
Я так втратив птаха.
Сумую за тобою, Горобчик Джаггер.
Ти вбивця, Грейс.
-Охорона! -Твої руки теж не чисті.
Ти брехала мені про те, що сталося.
Ми не могли знайти твого кролика, тому мали щось сказати.
Баде, скажу тобі ще дещо, ти не їхня біологічна дитина.
Ти сказав, що моя магічна сила змусила того кролика зникнути.
Я зробив так, щоб кролик зник.
Немає тіла - немає вини.
-Що ти зробив з… -Скажімо так, хвилі були великі.
Ми шукали бідолаху весь день.
-А ти нам допомагав. -Я мав.
Я ж актор.
Ти - звичайна Джессіка Честейн.
А ти стояла там та дивилася, як я брешу нашому сину.
Це не наша провина, а твоя.
Ми не казали тобі брехати сину, що він Девід Копперфільд.
Йому треба було щось, щоб заповнити діру, після того як його вигнали з чірлідерів.
Сама спробуй побути внизу піраміди.
Не віриться, після стількох років ніхто так і не зізнався.
На свій захист скажу, я не хотів.
Про такі посиденьки з ріднею ти казав?
Коли ми тоді повернулися до пляжного будинку,
вас двох ще не було.
-Як це можливо? -Відчепися, Соле.
Це ж не брехня сторіччя.
Нам треба найкраща брехня сторіччя.
Я знаю.
Дай кроляче лайно.
Що?
Що ти робиш? Я щойно його прибрала.
Це виглядатиме, ніби кролик Бада втік.
В такому разі моє серце дякує,
що ти лишив слід лайна у моєму будинку,
але мій рот відмовляється.
Треба валити звідси, доки вони не повернулися.
-Так. -Розділимося та зустрінемося...
у «Старбакс» та вигадаємо історію.
-Ми взяли одне авто. -Іди пішки.
Ви сиділи у «Старбакс», доки не були певні, що ми повернулися
до пляжного будинку.
Та зайшли після нас з невинним обличчям.
-Геніально, так? -Це ще гірше за Вотергейт.
Навмисно.
-Сплановано. -Ви навіть не принесли нам кави.
-Я в шоці до самої глибини. -Всі ваші родинні бранчі такі?
З мого досвіду - так.
-Припини чухатися. -Не можу.
Я до 25 років казав кожній дівчині,
що справді змусив кролика зникнути.
Насправді ти розповів мені у 33.
Ця брехня змінила напрямок мого життя.
Я пішов до табору фокусників, бо справді вважав,
що маю природний талант. Але мені це не подобалося.
Я хотів піти до табору стендаперів, як круті діти.
Ти хоча б став успішним адвокатом з розлучень.
Чудово, я змушую людей плакати, а не сміятися.
Я сміюся з тебе.
Мій менш смішний друг, Джон Малейні, пішов до того табору,
-і гляньте, де він зараз. -Пробач.
Те, що ми зробили, погано.
Цьому немає виправдання.
Хоча в мене є.
В нас з Робертом був лише один день насолодитися пляжним будинком.
Чому у вас був лише один день?
Ми мали прибратися там, аби ви провели своє святкування Мхалла.
Ми не хотіли зруйнувати вам Мхалла. Я досі кажу це неправильно?
-Треба грубіше. -Мхалла.
Так.
Пробачте. Що таке Мхалла?
-Це єврейське свято. -Я - єврейка, і ніколи не чула.
Це менш відоме свято, дата якого змінюється у єврейському календарі.
Я так заздрила Баду та Койоту. Він завжди випадав
-на Президентський фізкультдень. -І коли ми мали...
здавати податки за квартал. І раз на аудит.
Кумедно, а ще воно завжди припадало на мій день народження.
Я заґуґлила. Єдине, що виплило - це якийсь бар у Пуерто-Ріко.
Боже. Ти його вигадала.
Ви вигадали свято, аби відмовлятися всі ці роки щось з нами робити.
Ні, це на нас не схоже.
Ти в курсі, скільком суддям та іншим юристам
-я бажав «приємного Мхалла»? -Піду помию ту тацю.
Сидіти.
Стривайте. Ви кажете, що Мхалла - несправжнє свято?
-Це свято хліба! -Так.
Ми молилися, запалювали свічі, потім розговілися хлібом Мхалла.
Гаразд, ми його вигадали.
-Але всі родини вигадують свята. -Жодні родини їх не вигадують.
-Так, вигадують. -Ні, не вигадують.
Збожеволіти. Я відмовлявся здавати екзамен на юриста, бо він припадав на Мхаллу.
Будьмо чесними. Ти не був готовий.
Тому мене викинули з єврейської школи?
-Бо ми наполягали на існуванні Мхалли? -З єврейської школи - так.
З третього класу - ні.
Що ж, що ж, що ж.
-Цікавий поворот подій, га? -Ні.
Наші речі не настільки погані, як ваші.
Йой, мій пеніс! Мій пеніс!
В нього все гірше, ніж у вас.
-Все гаразд? -А схоже, що все гаразд?
-Його пеніс болить. -Забудьте про мене, веселіться.
Ми додому. Бувайте.
Ходімо.
Чому ти не міг так прикинутися, щоб ми пішли?
В мене геморой. Мені сказати про нього?
Уявляєте, ріелтор нам написав.
Можемо глянути на будинок з жовтими дверима.
-Чи хочеш лишитися? -Ні.
Ти розповіла їм про будинок?
Розповіла?
Чоловіки, га?
Не думаю, що зараз влучний час поговорити про те, хто прибиратиме?
Я знаю, ти злишся, але ти щойно прискорився на жовте.
-Як ти на жовті двері. -Пробач.
Не треба було робити це тишком. Я ненавиджу той будинок.
Ти обіцяла, що ми глянемо ще раз!
Ми ще можемо.
Я знаю, коли ти кажеш, що відкрита,
ти взагалі не відкрита.
Агов, я - Бріанна.
Слухай…
Пробач. Я просто дуже прив'язана до свого дому.
Я завжди гадала, що за бажанням Божим моє тіло знайде влада у моєму будинку.
Агов, я - Баррі, і я не заслуговую, щоб мій труп знайшли в моєму місці.
Але я люблю сучасне, а ти - всяке поганеньке.
Ми маємо знайти щось середнє між сучасним та «всяким поганеньким».
Гаразд. Я згодна на компроміс.
Ти розумієш, що в твоєму компромісі ти отримуєш 95 відсотків того,
чого хочеш?
Так.
І я не проти.
Слухай…
давай ти обереш район, а я оберу будинок.
Це, ніби, чесно.
Домовилися.
Авжеж, залежить від району.
Авжеж.
Скажи лікарю, що дуже болить.
Вона знає. Вона чула, що ти кричав, що в тебе горить член.
Гаразд. Дякую.
Гарні новини. Фото допомогло, вона вже таке бачила.
І?
Легально вона не може сказати, бо ти маєш прийти сам,
але вона впевнена, що твоя екзема пережимає твій пеніс.
-І що в цьому гарного? -Це лікується.
-Що? Потрібні антибіотики? -Необов'язково.
-Заспокійливий бальзам? -Ні.
То який план?
Вона вважає, тобі треба зробити обрізання.
Гадаю, варто вислухати й інших лікарів.
Вбили нашого кролика та втопили в океані. Хто таке робить?
Люди, з якими ми живемо.
Теж мені трагедія.
Ну, вбили кролика випадково.
Вони постійно святкували фейкове свято, щоб не бути з нами.
Мхалла.
Як хліб?
Це як вигадати християнське свято та назвати Христовечеря.
Вони методично спланували прикриття.
Вона вбила тварину своїм голосом.
Пам'ятаєш, ти постійно звала її Круеллою Де Віль?
Ось і докази.
Та вона ж не зробила пальто з кролика.
Звідки знаєш?
Кролика ми не знайшли.
Вона не диявол, Соле.
Відчепися від неї.
Забула, якою жахливою вона з тобою була?
Ні.
Але я таки вигадала свято та брехала дітям, аби уникати її.
Я багато чого хотіла б уникнути.
Шкода, що не вигадала Мхаллу.
Ти так ненавиділа Френкі, дивно, що не вигадала.
-Я була дуже жорстокою з нею. -Та й зі мною теж так собі.
Але вона не заслужила.
Якби Грейс знала, що я робила,
гадаєш, ми б подружилися?
Якби Френкі знала, що я робила,
гадаєш, ми б подружилися?
Не думаю, що існує те, що могло б зупинити…
Вашу дружбу.
Піду…
Вибачуся перед нею.
…візьму ще одне мартіні та вибачуся перед нею.
Я знаю, як тебе сушить під дурманом.
-Дякую. -Будь ласка.
Я маю спитати.
Як ти не розповів мені це за всі ці роки?
Соле, я брехав Грейс про речі, набагато гірші,
ніж це, наприклад, про нас.
Я відчував, що маю зберегти її таємницю.
Я розумію.
Я брехав про Мхаллу для Френкі, бо теж відчував провину через нас.
В нас все гаразд?
Окрім того, що в мене пустеля в роті…
гадаю, що так.
Гей…
знаєш, що треба зробити?
Що?
Грейс.
Пробач.
І ти мені.
Те, що сталося з кроликом Бада, ніколи більше не повториться.
Завдяки тобі я більше не маю
тієї звірячої люті ні на кроликів, ні на світ.
Ти зробила мене кращою, більш чудовою людиною.
Чудова - може, занадто сказано.
Знай, що я більше ніколи б не вигадала свято,
аби триматися від тебе подалі.
Скоріш вигадала б таке, аби бути з тобою частіше.
Іди сюди.
Грейс.
Як гадаєш, що з пенісом мого сина?
Я намагаюся не думати про це.
Боже, як важко було змусити вас помити ту тацю.
Так, а ще я вимив свій телефон.
Лише чотири відсотки.
Я позичу твою зарядку?
Вуаля.
Боже мій.
Ти… Ти звеш це чистим?
Боже.
Переклад субтитрів: Fatun Volodymyr