EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Du har överträffat dig själv, Grace.
Den där tofu-parmigianan var spektakulär.
-Vad är din hemlighet? -Kyckling.
Tack för en underbar middag.
Det är det minsta vi kan göra efter att ni räddade oss
från ert försäkringsbolags vrede.
Då känner jag ingen skuld över att ta de sista tuggorna.
Nej, jag sparade det till katterna.
-Vi har inga katter. -Jo, om jag lämnar den utanför.
Får jag låna din laddare, Grace?
Din telefon är på 87 procent.
-Vad är det för fel på min laddare? -Min laddare är din.
Får jag låna den efter Sol?
Inkommande!
Jag vill inte verka otacksam, men tycker inte du att du borde diska formen?
Du diskar alltid om disken, så jag tänkte skippa det steget.
Ska inte ni bögar vara ordningsamma?
När nån lagar en tackmåltid borde det inkludera bortplockning.
Vi har plockat bort. Det här är en helt ny grej.
Okej, jag diskar den.
Tack.
Jag låter den ligga i blöt.
EN MÅNAD SENARE
Den där jäveln.
Han sköt in en till tallrik under ugnsformen.
-Var stark. -En skvätt.
-Låt mig få det. -Det är så det börjar.
Med bara en skvätt.
Innan man vet ordet av är det en skvätt till.
Sen blir en skvätt här, en skvätt där, överallt en skvätt.
Du låter som en snuskig barnramsa.
Herregud, få inte panik.
Men du är gammal. Dina rötter syns.
Ja, Frankie.
Så går det när man slutar färga håret.
Vad Frankie Bergstein av dig.
Du är Grace Hanson, eller hur?
Det är det som är poängen.
Det här är den jag är.
Sen när?
Sen jag slutade låta min hårfärg bestämma hur ung eller gammal jag känner mig.
-Så inga fler ansiktslyft heller? -Det är oklart.
Herregud.
Min mobil är på fyra procent. Den hänsynslösa muppen drog ur sladden.
Få se om han diskar den.
-Så vart ska du? -Till mitt favoritställe:
Fängelse.
Du är den enda personen jag känner som rymmer in i fängelset.
Jag älskar fängelset. Det har förändrat min relation med Nick.
Han är alltid glad att se mig, och om han börjar irritera mig
ropar jag: "Vakt!" Sen för de bort honom.
Jag undrar om det skulle funka för Robert och Sol.
Vakt!
Jag vet, pappa.
Det suger.
Vi hörs om 20 minuter när du ringer igen.
Vem pratar du med?
Han ringer 20 och 40 över för att klaga på mamma.
Sen ringer hon. När hon är klar är det dags för honom att ringa igen.
Läkaren säger att mindre stress innebär mindre eksem.
-Du borde sluta svara i telefon. -Jag vet. Jag vet.
Vi överraskar dem med en Wiffle Waffle-brunch.
Wiffle Waffle?
Brunchen är en gammal Bergstein-Hanson-tradition
från slutet av 90-talet.
Din familj har fler bruncher än nån annan.
Wiffle Waffle är ingen vanlig brunch.
Alla blir höga på sirap, alla minns hur mycket de älskar varandra,
alla bråk avslutas, och alla slutar ringa Bud.
Hej, mamma.
Jag vet, mamma.
Det suger, mamma.
Det där sista huset.
Det var det rätta.
Som huset i Upp, eller hur?
Retro-avokadoköket, staketet och den gula ytterdörren.
Gult är för glada människor.
Det finns två skolor i närheten.
Du vet vad det betyder.
-Sexförbrytare. -Familjer.
Kom igen, Brianna. Jag älskar det huset.
Du har sagt nej till allt.
-Letar vi verkligen efter ett hus? -Ja.
Jag vill bara inte bo på ett ställe med grannar,
trottoarer, brevbärare och…
…grannar.
Menar du en bunker?
Det låter bra, va?
Nej.
Jag gillar att prata med Fred.
-Vem är Fred? -Vår brevbärare.
-Snubben i shorts och safarihatt? -Herregud.
Jag vet inte hur jag ska förklara det här,
men vart vi än flyttar, kommer vår post att levereras av nån.
Så kan du åka tillbaka till huset efter brunchen och ta en till titt?
-Okej. -Tack.
Om du säger åt Fred att sätta på sig byxor.
Vad händer?
Var är alla mina avsnitt av Ray Donovan?
Det fanns ingen plats kvar, så jag rensade bort dem.
Du rensar inte upp. Det är Rays jobb.
-Och sluta äta upp mina kolor. -Du har åtta miljoner lådor.
Om du vill ha några, klä ut dig och sök upp mig den 31 oktober.
Nej! Stoppa hunden!
Vem är min starka pojke?
Det är min Jerry Garcia-sko!
Frankie, jag är tillbaka från kåken.
Anhalten!
Stick upp fingret i hans rumpa. Då kommer han att släppa den!
Jag oroar mig för vad mer han kommer att släppa.
Robert, varför står din teaterprydnad där mitt skepp borde vara?
Tappy är ett av teaterns mest eftertraktade priser.
-Det är en målad sko. -Du är avundsjuk.
Vad har du vunnit?
Det här huset.
-Gör nåt! -Vill Carl ha en godis?
-Det vill Robert. -Ge honom din sko.
Det här borde funka.
-Det är mina favoritskor. -Herregud. Ge honom den här.
Nej!
-Överraskning! -Apport!
Nej! Min Tappy!
-Vad är det? -Vad i helvete?
Kom tillbaka hit!
Vad är det som pågår?
Vad gör ni här?
Vi tog med brunch!
Lämna den i köket på vägen ut.
Bud, vi lyssnar på din mamma.
Jag lyssnar på henne klaga hela dagen. Det är därför vi är här.
Idag handlar det om familjen.
Det där med rumpan funkade!
Är det okej om jag diskar den här eller ringer ett samtal?
Nej. Mamma sa åt mig att inte låta nån röra den.
-Annars förtrollar hon en. -Hon är mäktig.
Hon gjorde mig till en bitch.
Vad är historien bakom Waffle Waffle-brunchen?
Bra fråga, Barry.
-Tack för att du bryr dig. -Sluta bry dig.
Traditionen började när vi var barn. Vi brukade äta våfflor ihop
och spela wiffle ball på stranden.
Men i tredje omgången råkade min mamma slå deras mamma
i huvudet med slagträt.
-Det var en katastrof. -Tvärtom.
Slagträt var lätt, och mammas turban var tjock.
Så vi ska inte spela wiffle ball?
Wiffle Waffle handlar inte wiffle längre.
-Så varför tog jag med mina dobbskor? -Det viktiga är din entusiasm.
Vi kommer att behöva den.
För idag handlar det om att finnas där för varandra,
och att få alla att lämna mig i fred.
Varför åt familjerna alltid brunch ihop om Grace och Frankie inte tålde varandra?
Papporna ville att vi skulle ses minst en söndag i månaden.
Så efter att vi hade ätit våfflor jobbade de på sina modellflygplan.
Det visste jag inte.
-Hjälpte du dem nånsin? -Nej.
Jag såg aldrig ens ett modellflygplan.
De gökade.
Måste jag förklara allt?
Finns det ens våfflor?
Hej.
-Hej, pappa. -Där är hon.
Min nya favorittjej.
Med en av mina söner.
Din favoritson.
Min vita favoritson.
Hej, Coyote.
Hej, Buds ex.
Hej, Rihanna.
Snyggt.
Spelare känner igen spelare.
Så, säg mig, fick ni huset?
-Vilket hus? -Det spelar ingen roll. Vi fick det inte.
Det var perfekt.
Det är en liten stuga med en fin stengång och ett staket.
Förlåt, jag…
Ge honom servetter innan han använder en våffla.
Jag använde nog alla servetter för att torka av mitt finger, men jag ska kolla.
Vad synd med huset.
Men ni vet vad de säger: När en dörr stängs öppnas en gul dörr.
Jag tror inte att man säger så.
Nej, hon har rätt.
Kolla bara.
Wow, det är bedårande.
-Ska ni lägga ett bud? -Jag önskar det.
-Barry hatar det. -Va? Varför?
-Det är precis som huset i Upp. -Det var det jag sa.
Det har till och med ett staket.
Ni känner Barry. Han hatar staket.
Hur som helst, jag skickar annonsen till er.
Ta inte upp det på brunchen.
Om jag fortsätter att prata om det är Coyote inte den enda som gråter.
Jag är glad att vi alla är här.
Det är trist att inte Mallory ville skajpa fån San Francisco, men…
Jag visste inte att Skype var ett alternativ.
Då var vi här.
Vår första Wiffle Waffle-brunch sen vår senaste Wiffle Waffle-brunch.
Vem vill dela med sig av sitt favoritminne?
Det här är min favorit. Än så länge.
Kom igen, allihopa, minnen! Var inte blyga.
Mamma?
Jag kommer inte på nåt.
-Mamma, snälla? -Okej.
Jag minns när Robert satte en kiwi i halsen.
Grace fick göra Heimlichmanövern genom att kasta honom över en stol.
Och bröt mitt revben.
Och hade sönder min stol.
En klassiker.
-Jag har ett rolig minne. -Nej, det har du inte.
Det har jag visst.
Minns ni när måsen gav sig på pappas ögonbryn?
Det var roligt.
-Ser ni? Grace fnittrade. -Grace skrattar alltid åt min smärta.
Vem mer?
Okej. Jag igen.
Minns ni när Coyote var hög på droger och stoppade händerna i våffelsmeten?
Minns ni när Coyote var hög på droger, gick till fel hus och åt deras våfflor?
Minns ni när valen exploderade och Coyote var täckt av späck?
Jag minns inget av det.
Antagligen för att du var hög.
-Jag minns när Grace dödade Buds… -Robert!
…ande.
-Är inte det varje brunch? -Jag har en okrossbar ande.
-Fråga Allison. -Han är bra i sängen.
Där fick du.
Vänta, kan vi gå tillbaka till "Mamma dödade nåt"-historien?
-Jag dödar det här samtalet. -Man måste ha varit där.
Det är inte rättvist. Du har redan börjat.
Ja, berätta.
Det var längesen, och det finns väl en preskriptionstid?
Herregud.
Jag lutar mig fram.
Det måste ha varit 25 år sen.
Det var inget.
-Det var bara en liten incident. -En olycka. En liten olycka.
Allt började när vi kom till strandhuset den dagen
och Grace trampade i Buds kanins bajs.
Det var ingen stor grej.
Din dumma, jävla, äckliga, smutsiga, bajs-kanin!
Robert!
Gode Gud, Grace.
Vad har du gjort?
Dödade du Buds kanin?
-Jag skrek åt den litegrann. -Du skrek den till döds.
Kan man skrika nån till döds?
Jag tror inte det.
-Min pappa lever fortfarande. -Det är en grej.
Jag förlorade en fågel så.
Jag saknar dig, Chick Jagger.
Du är en mördare.
-Vakt! -Du är inte heller oskyldig.
Du ljög för mig om vad som hände.
Vi kunde inte hitta kaninen. Vi var tvungna att säga nåt.
Du borde också veta att du inte är deras biologiska barn.
Ni sa att min skicklighet som magiker fick kaninen att försvinna.
Jag fick kaninen att försvinna.
Ingen kropp, ingen dom.
-Vad gjorde du med…? -Det är bra att det är högvatten.
Vi letade efter kaninen hela dagen.
-Du hjälpte oss. -Jag var tvungen att engagera mig.
Jag är skådespelare.
Du är en riktig Jessica Chastain.
Du stod där och såg oss ljuga för vår son.
Det är inte vårt fel, utan ert.
Vi sa aldrig åt er att lura i er son att han var David Copperfield.
Han behövde fylla tomrummet med nåt efter att ha sparkats ut från hejarklacken.
Försök vara längst ner i pyramiden.
Jag kan inte fatta att du aldrig har erkänt det.
Till mitt försvar ville jag inte göra det.
Är det här samhörigheten du längtade efter?
När vi kom tillbaka till strandhuset var ni två inte ens här än.
-Hur är det möjligt? -Släpp det, Sol.
Det var inte århundradets mörkläggning.
Vi behöver århundradets mörkläggning.
Jag vet.
Ge mig kaninbajset.
Va?
Vad fan gör du? Jag städade precis upp det.
Jag får det att se ut som om Buds kanin stack.
I såna fall tackar mitt hjärta dig för att du lämnar ett spår av skit i mitt hus,
men min mun vägrar.
Vi måste sticka innan de kommer tillbaka.
-Ja. -Vi får dela på oss.
Vi möts på Starbucks för att få ordning på vår historia.
-Vi tog en bil. -Du går.
Så ni stannade på Starbucks tills ni visste att vi var i strandhuset.
Sen kom ni in efter oss för att verka oskyldiga.
-Genialt, va? -Det här är värre än Watergate.
Uppsåtet.
-Planeringen. -Ni tog inte ens med kaffe.
-Jag måste säga att jag är chockad. -Är familjebruncherna alltid så här?
Enligt min erfarenhet, ja.
-Sluta klia. -Jag kan inte.
Jag sa att jag fick en kanin att försvinna
till alla tjejer jag träffade tills jag var 25 år.
Du var 33 när du sa det till mig.
Den här lögnen förändrade mitt liv.
Jag åkte på trolleriläger för att jag trodde att jag hade
enastående talang. Men jag saknade lusten.
Jag ville gå på ståupp-lägret som de coola ungarna.
Men du blev åtminstone en framgångsrik skilsmässoadvokat.
Toppen. Nu får jag folk att gråta istället för skratta.
Jag skrattar åt dig.
Min mindre roliga vän, John Mulaney, gick på ståupp-läger.
-Se var han är nu. -Jag är ledsen.
Det vi gjorde var fel.
Det finns ingen ursäkt.
Men jag har en ursäkt.
Robert och jag kunde bara njuta av strandhuset en dag.
Varför hade ni bara en dag?
Vi var tvungna att sticka så att ni kunde fira M'Challah.
Vi ville inte förstöra er M'Challah. Uttalar jag det fortfarande fel?
-Med lite mer slem. -M'Challah.
Ja.
Ursäkta, vad är M'Challah?
-Det är en judisk högtid. -Jag är jude. Jag känner inte till den.
Det är en mindre känd högtid som flyttas runt i den judiska kalendern.
Jag var avundsjuk på Bud och Coyote. Den verkade jämt infalla
på fitnessdagen i skolan.
Den inföll också när vi skulle göra
vår kvartalsskatt. Och en gång under en revision.
Det är konstigt. M'Challah inföll alltid på min födelsedag.
Jag googlade precis. Det hittar bara en bar i Puerto Rico.
Herregud. Ni hittade på den.
Ni hittade på en högtid för att slippa göra saker med oss.
Nej, det låter inte som vi.
Vet du hur många domare och advokater jag önskade "glad M'Challah"?
Jag går och diskar ugnsformen.
Sitt ner.
Vänta, menar ni att M'Challah inte finns?
-Det är firandet av bröd! -Ja.
Vi bad, tände ljus och bröt fastan med M'Challah-challah.
Okej, vi hittade på den.
-Alla familjer hittar på högtider. -Inga familjer hittar på högtider.
-Jo. -Nej.
Det här är galet. Jag vägrade göra advokatexamen då den inföll på M'Challah.
Ärligt talat, du var inte redo.
Var det därför jag blev utsparkad från hebreiska skolan?
-För att jag insisterade på M'Challah? -Hebreiska skolan, ja.
Tredje klass, nej.
Ser man på.
-Är inte det här en intressant vändning? -Nej.
Vår grej är inte alls lika hemsk som er.
Min penis!
Hans grej verkar värre än era.
-Är du okej? -Ser han ut att vara okej?
-Hans penis besvärar honom. -Glöm mig, fortsätt ha kul ni.
Vi åker hem. Hej då, allihopa.
Jag måste gå.
Varför får inte du ont i din penis så jag får gå?
Jag har en hemorrojd. Ska jag tillkännage det?
Gissa vad? Mäklaren messade oss.
Vi kan titta på huset med den gula dörren.
-Såvida inte du vill stanna. -Nej.
Berättade du om huset?
Gjorde jag?
Män, eller hur?
Är det läge att prata om vem som ska plocka bort?
Jag vet att du är arg, men du körde mot gult.
-Som du körde genom en gul dörr. -Förlåt.
Jag borde inte ha gått bakom ryggen på dig. Jag hatade huset.
-Du lovade att vi skulle åka tillbaka dit! -Det kan vi fortfarande.
När du säger att du är öppen, menar du att du inte är öppen.
Hej, jag heter Brianna.
Hör på…
…jag är ledsen. Jag är väldigt fäst vid mitt hus.
Jag trodde alltid att myndigheterna en dag skulle hitta min kropp där.
Hej, jag heter Barry. Förtjänar inte jag att hittas död i mitt eget hem?
Men jag gillar modernt, och du gillar allt som inte är bra.
Så vi måste landa nånstans mellan "allt som inte är bra" och modernt.
Okej. Jag kan kompromissa.
Du inser väl att du bara får 95 procent av det du vill ha om du kompromissar?
Ja.
Det är okej för mig.
Hör på…
…vad sägs om att du väljer området och jag väljer huset?
Det låter rättvist.
Okej.
Det beror självklart på området.
Självklart.
Berätta hur ont det gör.
Hon vet. Hon hörde dig skrika att din snopp brinner.
Okej. Tack.
Goda nyheter, bilden hjälpte. Hon har sett det förut.
Och?
Juridiskt sätt får hon inte säga det, för du måste åka in,
men hon är rätt säker på att ditt eksem stryper din penis.
-Var är de goda nyheterna? -Det går att fixa.
-Vadå, behöver jag antibiotika? -Det behövs inte.
-En lindrande salva? -Nej.
Vad är planen här?
Hon tror att du måste omskäras.
Jag behöver ett andra utlåtande.
Vem dödar vår kanin och slänger dess kropp i havet?
Människorna vi bor med och ugglor.
Än sen.
Vi råkade döda en kanin en gång.
De firade en falsk högtid för att hålla sig borta från oss.
M'Challah.
Som i brödet?
Det är som att hitta på en kristen högtid som kallas "Julafsteln".
De mörklade det metodiskt.
Hon dödade ett djur med sin bara röst.
Du brukade ju alltid säga att hon var Cruella de Vil.
Det här är beviset.
Det var inte som att hon tänkte göra en kappa av kaninen.
Hur vet du det?
Vi hittade aldrig nån kropp.
Hon är inte djävulen.
Låt henne vara.
Har du glömt hur hemsk hon var mot dig?
Nej.
Men jag hittade på en högtid och ljög för mina barn för att undvika henne.
Jag hade mycket jag ville slippa göra.
Jag önskar att jag hade kommit på M'Challah.
Det är förvånande då du hatade Frankie så mycket.
-Jag var hemsk mot henne. -Du var inte så snäll mot mig heller.
Men hon förtjänade det inte.
Om Grace hade vetat vad jag gjorde, tror du att vi nånsin hade blivit vänner?
Om Frankie visste vad jag hade gjort, tror du att vi nånsin hade blivit vänner?
Jag tror inte att nåt hade kunnat stoppa er två…
Från att bli vänner.
Jag borde…
Be henne om ursäkt.
…hämta en martini till och sen be henne om ursäkt.
Jag vet hur törstig du blir när du är hög.
-Tack. -Varsågod.
Okej, jag måste fråga.
Varför har du inte sagt nåt under alla dessa år?
Jag ljög för Grace om så många andra saker
som var så mycket värre. Som vi.
Jag var tvungen att vara lojal mot henne den gången.
Jag fattar.
Jag ljög om M'Challah för Frankies skull eftersom jag också hade dåligt samvete.
Är vi okej?
Med undantag av hur torr jag är i munnen…
…är vi okej.
Du…
…vet du vad vi borde göra?
Vad?
Grace.
Jag är så ledsen.
Jag med.
Det som hände med Buds kanin hände aldrig igen.
Jag bär inte runt på den kanindödande,
arg på världen-ilskan längre tack vare dig.
Du har gjort mig till en bättre, mer förtjusande person.
Förtjusande kanske är att ta i.
Jag skulle aldrig hitta på en högtid för att hålla mig borta från dig idag.
Men jag skulle hitta på en för att vara med dig.
Kom hit.
Åh, Grace.
Vad tror du pågår med min sons penis?
Jag försöker att inte tänka på det.
Hur långt vi är villiga att gå för att få er att diska en ugnsform.
Det gläder er nog att höra att jag även sköljde av min telefon.
Den är på fyra procent.
Får jag låna din laddare?
Voilà.
Herregud.
Kallar…? Kallar du det rent?
Herregud.
Översättning: Josephine Roos Henriksson