Jag sover inte... Jag målar.
Du ser ut att sova.
Jag går in till en lugn plats inom mig och låter målningen komma.
Och vad är det som kommer?
Sömn. Ibland funkar det så.
- Hej, Guy! - Jag kan inte prata med honom.
- Vad ska jag säga? - Ingen fara!
- Du får prata. - Jag är bra på sånt här.
Förlåt. Jag höll på att laga några sena enchiladas.
Synd att du inte är här, du som älskar ost.
Jag skickar en bild på dem när de är klara.
Grace? Hon är runt hörnet
och pratar... Grannsamverkan... du vet,
hela den där grejen när man blir instruerad.
Man gör det på kvällarna,
eftersom det är då brottslingarna och inbrottstjuvarna kommer fram.
Jag hälsar att du ringde.
Du hade rätt. Det var perfekt.
Snart måste du prata med honom.
Jag vet.
Men vad ska jag säga?
Varför göra slut med världens finaste man?
Han är rolig, snäll och galen i mig.
Och han luktar gott.
- Svårt att inte gilla Guy. - Ja, och det gör jag.
- Men du älskar honom inte. - Precis.
Men Frankie, om jag gör slut
är det inte otroligt att jag blir ensam resten av livet.
Du kommer förstås att finnas här, men...
Var inte alltför säker på det...
Jag gillar inte tanken på att vakna upp ensam varje morgon.
Jag kan väcka dig.
Det kanske handlar mer om... att somna i någons armar.
Det kan jag också ordna, men det vill du inte.
Du vet vad jag menar.
Jag vet vad jag borde göra.
Men jag vet inte om jag kan.
- Då får du lov att vlogga. - Hur kan det hjälpa?
Hur kan det inte vara lösningen på allt?
Du blir din egen personliga terapeut,
och när man verkligen ger sig hän
märker man att man säger precis det man behöver höra.
- Kanske om jag blir full först. - Vloggar man full
blir det bara nonsens.
Men med hallucinogener...
Jag har lite ayahuasca som är helt otroligt.
Nej tack.
- Gissa vad jag gjorde idag. - Vad?
Jag hittade vaserna som du ville ha till blommorna.
- Och du? - Jag har betalat fotografen
och hittat manschettknapparna i ditt Pringles-kassaskåp, och förresten,
varför har du det i strumplådan?
Det är ganska uppenbart.
Man hittar inte mitt Heineken-kassaskåp,
- för det är i kylen. - Sakta i backarna.
Tjejerna kommer imorgon för att hjälpa till med bordsplaceringen,
och här är din lista för dagen.
- Okej, Grace. - Alltid lika lustigt.
- Har du skrivit på löftena? - Herregud!
Sex dagar.
Måste vi verkligen skriva våra egna äktenskapslöften?
Det är inte helt fel att ingå i en tradition
som har pågått i tusentals år.
Ja, vem vill inte ingå i en uråldrig tradition
av kvinnoförakt och homofobi?
Men du är så bra på att skriva om dina känslor och sånt.
Du får ditt stora bröllop, det är okej för mig.
- Men låt mig få det här. - Okej.
Tänk om det som finns i mitt hjärta är väldigt likt en dikt av Yeats?
Det är det inte!
- Eller en sonett av Shakespeare? - Nej!
- En hälsning från Hallmark? - Jag lyssnar inte!
- Hur gick det? - Inte alls.
Ni åt middag och såg två filmer.
Lät du honom bara gå och lägga sig?
Han var på så gott humör, och han hade aldrig sett "Ensam hemma".
- Jaha. - Imorgon bitti, absolut.
- Efter hans morgonmuffins. - Herrejisses!
- Hej. Ojdå! Hej! - Hej.
Vad är det som händer? Varför är alla uppe?
- Är det fest? - Ja. Vill du ha en muffins?
- Godnatt, Frankie. - Godnatt, Frankie.
Vänta, hon sa inte: "Säg godnatt, Frankie."
Strunt samma.
Ja, sir.
Vill du ha en gaffel?
Nej tack.
Jag drömde att jag blev uppäten av en lasagne.
Vem äter vem nu, lasagnen?
Kan vi talas vid om en sak?
Men självklart.
Okej. Det är bara det...
Jag är så...
Har du nånsin hört att du är en underbar man?
Jag gissar att du säger det just nu.
Det är du.
- Du är snäll och omtänksam... - Jösses. Det här bådar inte gott.
Du förtjänar nån som...
Jag är inte säker på att vi är helt synkade.
Jag visste det.
Jag sa att jag höll på att bli kär. Jag visste att det var för tidigt.
Nej, du var bara modig.
Och du är så ärlig om dina känslor.
Du har så många fantastiska egenskaper.
Toppen. Då kan jag komma till dig för en jobbrekommendation.
För jissenamn!
- Är det nån annan? - Nej, självklart inte!
Det är bara det att jag nyss avslutat ett 40-årigt äktenskap,
- och jag vet inte vad jag vill. - Ja.
Och du behöver tid för att ta reda på det. Jag fattar.
Jag tänker inte ljuga och säga att jag inte är sårad.
- Jag är verkligen ledsen. - Ja, jag med.
Och jag...
Du får inte låta mig sluta hoppas att... du vet,
- att du en dag i framtiden... - Absolut.
Men du får inte vänta för länge, eftersom vi är i 70-årsåldern.
Okej då.
Jag går upp och klär på mig, sen åker jag.
Lägg av! Det är ju mitt i natten.
Och med din mörkerblindhet...
Okej.
Har du gjort det? Är det gjort?
Grät han? Grät du?
Du grät förstås, det gör du för minsta lilla.
Gud! Slängde han ut dig ur ditt eget sovrum?
Är det därför du sover på soffan?
Nej, han slängde inte ut mig ur mitt eget sovrum.
Jag la mig här frivilligt.
- Han var en fullkomlig mensch. - Jag har aldrig hört dig säga så.
Det har jag nog aldrig gjort.
Men det var han.
Hur känns det nu?
Det känns hemskt att jag sårade honom.
Bete dig inte konstigt.
- Jag brukar väl aldrig... Du har rätt. - Hej.
Där är du ju. Hej!
Åh, vad du är vacker.
Jag har letat överallt efter dig. Hur mår du?
Du, vi skulle ju köpa kostym idag, men vet du vad?
Jag vet en skräddare från Milano som bara kommer till San Diego två gånger per år,
och han är här idag. Otroligt, va?
Vad sägs om det? Jag ringer honom, sen går vi dit tillsammans.
Jag går och tar en dusch nu och sen...
Just det, Frankie, Revansch i Sänka skepp senare, va?
Jo, ja.
Okej.
Jag förstår ingenting.
Du kanske inte är så bra på att göra slut.
Sa du det på engelska? Sa du det högt?
Var han närvarande?
Ja!
Jag gjorde slut!
Man kunde inte missförstå det jag sa.
Vi gjorde slut!
Men nån gång mellan igår kväll och nu har ni blivit ihop igen.
- Åh... Oj! - Vadå?
Vi bevittnar troligen förnekelsens makalösa kraft.
- Jag tror inte det. - Det tror jag.
Och jag är legitimerad amatörpsykolog.
Det var jag som diagnostiserade Buds matproblem.
- Feldiagnostiserade. - Det är inte avgjort än, Grace.
Men det här är jag säker på.
- Vad pratade vi om? - Guy.
Just det. Du måste göra slut med honom.
Det gjorde jag, igår kväll över lasagne.
Han satt därborta och jag stod där.
Stopp, allihop. Stopp.
Jag är även legitimerad amatördeckare,
och jag tror att jag har nåt. Minns vad du lärt dig, Frankie.
Jag tänker strypa dig med mixer-sladden!
Han äter när han har tagit Ambien, och då minns han inget nästa dag.
- Gode gud, du har rätt! - Det var ett Ambien-uppbrott.
Grace, han minns inget.
Om han inte minns nåt...
Då måste du göra slut en gång till.
Vem drabbas av sånt här?
Ledsen att behöva avlägsna mig under en krissituation, men jag måste gå.
Flyttdag.
Ska jag följa med och hjälpa till? Jag vet att du har bävat för det här.
Jag tar med min etikettmaskin.
Den har jag redan. Jag trodde att jag skulle bäva för det här,
men mitt gränssättande med Sol har varit så produktivt
att jag nu är redo för ett avslut.
Du, däremot, har ett hemskt jobb framför dig.
Ska jag blåsa in lite av mitt mod i din mun?
Tack, det är bra.
Vi sätter Gabby vid skräpbordet med kusin Ricky.
Jag vet inte om jag gillar det där med "skräpbord".
Tro mig, pappa. Ni behöver ett skräpbord.
Plus fyllehörna och desperationsannex.
Vilken jag hävdar borde vara ett och samma bord.
De fulla och desperata hittar ändå alltid varann.
Okej. Det var nog alla.
- Känns det bra, pappa? - "Bra" är generöst.
Det duger.
Så, hur går det med äktenskapslöftena?
Var det Sol som bad dig hålla koll?
Ja, titta hur många gånger.
- Inget vidare. - Får vi höra vad du har?
Sol... jag undrar...
Det är allt.
Jaha.
Så det bara tonar ut på slutet?
Pappa?
Seså, killar. Vi lagar på gasspis.
Och pappa har upptäckt bubbelplasten.
Jag gillar de små bubblorna, men de stora är också tillfredsställande.
Den fysiska belöningen är fantastisk.
Hur känns det här för dig?
Jag är bara glad att vi är tillsammans.
Jag med!
Vad ska vi göra med den här?
- Åh, gud! - Robert vill inte ha den.
Inte Grace heller. Jag tar den.
Jag kanske hänger den i hennes bil.
- Fågelholk. - Ja, den tar jag.
Det kanske är det närmaste jag kommer ett eget ställe.
Herregud! Du sa ju att du hade grävt ner det här.
- Vad är det ni har där? - Jo...
Minns du när du brukade fråga:
"Var har vasen tagit vägen?" eller "Vad har hänt med min glasdrake?"
Svaret är att den troligen slogs sönder av nån av oss, och gömdes i den här.
Var det så det gick för mormors lilla holländska pojke?
Hejsan, Hans.
Just det. Den hade jag sönder.
Så du kände till den här lådan?
Ja, men de visste inte det, så jag är ändå en bra förälder.
Jag tänker ta allt det här
och ha sönder det ännu mer
och sen göra nåt av mosaik åt er alla.
Vad gulligt.
Nu är det förmodligen lämpligt att berätta om Jim Croce-tallriken.
För Guds skull, det skyllde du ju på ungarnas barnvakt.
Nellie.
Jag tror inte att ni förstår.
Sols tal på julfesterna får folk att gråta.
De får mig att gråta. Mig!
Vi måste veta vad vi har att göra med.
Vad gör du?
Lite motstånds-research. Vi måste hitta Sols löften.
Nej, så kan vi inte göra. Nej.
- Jodå. - Absolut inte!
- Det här är jag inte delaktig i. - Här är de...
i en mapp klurigt förklädd till "Löften".
Mal, det här måste du se.
- Herregud! - Jag vet.
- Åh, gud! - Eller hur?
Herregud.
Det där med gamlingen och ankorna på parkbänken.
Han älskar dig... massor.
Satan också!
Det var allt.
Huset är nu redo för familjen Chin.
Borde jag lämna lite salvia
så att de kan bli av med vår ju-ju?
- Det behövs inte. - Inte alls.
Supersorgligt disko?
Jag tänkte på när du och Coyote hade fest
och jag kom i pyjamasen och gjorde så här för att meddela
att det var dags att gå hem. Minns ni?
- Ja, pappa. - Ytterst traumatiserande.
Vi har lyckats bra, er mamma och jag.
- Verkligen. - Ja.
Sluta inte nu, okej?
- Ja! - Ja.
Ursäkta, men jag har dejt med nån jag inte vill ha långsiktigt.
Jag har ingenting, men han skjutsar mig överallt.
- Jag vet, jag vet. - Iväg med er.
Vänta. Innan ni går,
vad sägs om att tända sabbatsljusen en sista gång?
- Visst. - Ja.
- Vad trevligt. - Härligt med en ritual.
Otroligt att det är sista gången
vi gör det här tillsammans i det här huset.
Ni killar kan förstås tända ljus hos er.
- Ja, visst. - Det kan vi ju göra.
- Det borde vi göra. - Jag sa ju det.
Förlåt mig.
Det är okej, jag klarar det. Gå, ni.
Okej.
- Jag älskar dig. - Jag älskar er.
Jag hade glömt...
hur ljuv luften känns när vi fyra är samlade här tillsammans.
Jag vet.
Och nu... kommer vi aldrig att...
Jag vet.
Jag känner så mycket kärlek för er allihop att mitt hjärta...
- Värker? - Ja.
- Förlåt mig. - Nej, ingen fara.
Ingen fara.
Okej, hur går det?
Jag har nog hittat rätt inriktning.
- Får vi läsa? - Nej! Det är inte färdigt!
Synd.
Duger det?
Jodå, det är bra.
- Det är... - Nio sidor med "ehuru" och "huruvida".
Så känner jag.
Det är lite kallt. Du betitlade det Robert v. Sol.
"V" står för "vigsel", det är ett skämt.
Det är ju lustigt, eftersom vi är advokater.
Jag är förvirrad. Måste han skriva på?
Lägg av, så illa är det inte!
- Tja... - Tillägget, då?
Det är ju rena komediguldet.
Du menar här... där du åberopar precedensfall?
Ja.
Det är välformulerat.
Stämmer du honom för hans kärlek?
Jag sa ju att det inte var färdigt.
Okej. Ska jag bara...
Åh. Nej, det är inte bra.
Ännu värre.
Det är ju urlöjligt...
Det var bättre.
Hej. Jag tänkte prata om Guy,
som är en helt enastående pojkvän,
och jag beter mig som en dåre. Varför göra slut med honom?
Det är inte perfekt. Men vad är det?
Ett 40-årigt äktenskap med en homosexuell man?
Det är så mycket bättre än det med Phil... Jag menar Guy... med Guy...
Kära nån...
Jag minns inte när jag sist sa det namnet högt.
Phil!
Åh, Phil!
Herrejisses, det var nåt annat, det.
Det var allt.
Och sättet hans...
sättet hans ögon skrynklade ihop sig när han skrattade!
Och jag kunde få honom att skratta!
Sättet vi kysstes på.
Det vill jag ha.
Guy är inte det.
Oj!
Ibland säger man det som man behöver höra.
Jag avskyr när Frankie har rätt!
Jag är söt när jag gråter.
Jag kommer att misslyckas totalt
och troligtvis hamna vid skräpbordet.
Då så, Butterkvist...
läs det här.
Bara bitarna som inte är överstrukna.
Jisses, det ser ut som om säkerhetsmyndigheten kollat det.
Det är bara jag, pappa.
- Skrev jag det här? - Ja.
Antingen det, eller så är det jag som är kär i Sol.
Oj.
Bra jobbat, tjejen.
Verkligen bra.
- Bli inte rädd. - Herregud! Sol.
Jag kunde ha fått en hjärtinfarkt.
- Jag försökte att undvika det. - Det är du inget bra på.
Vad tusan gör du här? Ge tillbaka nyckeln.
Vad gör du här?
Jag...
letar efter Frankie.
Var inte hon med dig?
Dök hon aldrig upp? Ska jag oroa mig?
Nej. Jag var med henne.
Men jag är det inte... just nu.
När hon åkte hann jag inte säga hejdå.
Vad är det som pågår, Sol?
Varför letar du efter Frankie? Har ni bråkat?
Nej, vi har inte bråkat.
Vi bråkade inte,
snarare det motsatta.
Är det en gåta?
Jag har precis gjort slut med min pojkvän, och jag är inte på humör...
Du låg med henne.
Herregud!
Du låg med henne! Vad tänkte du med?
- Jag tänkte inte. - Inte med hjärnan i alla fall.
- Herregud! - Det var inte avsiktligt!
Det var inget jag planerade, det bara hände.
Det gick ju så bra för henne.
Förstår du inte hur det kommer att påverka henne?
Åh, du är en sån... en sån...
Schmuck? Är det ordet du söker?
För det är vad jag är.
Vet du vad det betyder? En förhatlig person.
Penis på jiddisch.
För länge sen var jag en mensch.
- Det betyder nån med integritet. - Jag vet vad det betyder.
Jag vet inte vad som har hänt med mig.
Jag förstår varken dig eller nåt av det här på något språk.
Alla verkar sukta efter Sol.
Visst, du är en attraktiv man, men allvarligt?
Jag fattar det inte.
Kanske för att jag älskar innerligt
och från hjärtat. Folk märker det.
- Jag bryr mig inte! - Okej.
Sol, varför är du här?
Jag vill se till att Frankie mår bra.
Det kan jag garantera att hon inte gör.
Åk hem, Sol. Jag tar hand om Frankie. Du har gjort tillräckligt.
- Vet du var hon är? - Jag har mina aningar.
Åk hem... Nu!
Jag kan inte.
Du är 72 år gammal, dags att mogna.
- Berättar du det för Robert? - Gör du det?
- Han förlåter mig aldrig. - Jag klandrar honom inte.
Vad har du för val? Antingen berättar du sanningen,
eller så inleder du ditt nya äktenskap som de sista 20 åren av det förra.
Herregud! Jag vet, jag vet, jag vet.
Vad tänker du vara under resten av livet?
En mensch? Eller en schmuck?
Frankie?
Jag arbetar.
Vilket imponerande sandslott.
Jag bygger mitt drömhus.
Jag har ett problematiskt torn, så låt mig vara ifred.
Jag kom hem och hittade Sol i vårt vardagsrum.
Han letade efter dig.
Så jag låg med honom för att se vad som var så speciellt.
Börja inte nu.
Är du galen? Varför gjorde du så?
Det gick ju så bra med dina gränser
och ditt avståndstagande och... Du gjorde framsteg.
- Vad tänkte du på? - Jag tänkte inte.
Jag var hemma med min familj och med honom.
- Det var så många känslor. - Vad för känslor?
Att... det kanske inte var över, att det kanske fanns hopp.
Din man berättar att han är kär i en annan man,
och du tror att det finns hopp?
Jag sa inte att det var logiskt.
- Förklara det, då! - Jag vet inte hur.
- Finns det hopp? - Nej.
Det gör det inte.
Det som hände mellan oss är...
Det kändes fel, som om vi inte längre passade ihop.
Det är över.
Jag älskar honom fortfarande, men det är över.
Jag är så ledsen.
Det gör ont, eller hur?
Jätteont. Och så känner jag mig så dum.
Du visste att det var över för ett halvår sen. Jag insåg det idag.
Du var rätt smart gällande det jag behövde göra.
Det är du för det mesta. Tamejtusan.
- Det är sant. - Jag gjorde slut med Guy.
- Vet han om det? - Ja, han vet.
Och din kamera-mobil-Facetime-grej funkade faktiskt.
- Överraskande, eller hur? - Ja.
Ja.
Ur tomma intet bubblade en man upp som jag hade en affär med.
Jag har inte tänkt på honom på flera år.
Vad fick dig att tänka på honom?
Det fick mig att inse hur det kunde vara, och hur det inte var,
och det tackar jag dig för.
- Kul att jag kunde hjälpa till. - Allvarligt, Frankie.
Jag önskar att du hade nån som du till hjälp, men du har bara mig.
Toppen, den blinda leder den blinda.
Du är nog blindare. Definitivt dövare.
Men ändå sitter vi i samma sand.
- Ja. - Kom, nu går vi hem.
Ska du bara lämna det här?
Det är inte första huset jag har lämnat idag.
Du vet, den läckra brödsmulan du släppte
om den där mannen du hade en affär med...
- Berätta mer. - Kanske en annan dag.
- Kanske ikväll över varm choklad. - Vi får se.
Sol, jag älskar dig för den du är,
och för den jag är med dig.
Från och med denna dag, sammanfogar jag fullkomligt
och med glädje mitt liv med ditt.
Jag följer dig vart än du går.
Vad du än ställs inför, ställs även jag inför.
Blir du sjuk ska jag ta hand om dig.
När du är ledsen ska jag trösta dig.
Jag ska bada i din glädje.
Jag är din till fullo och för evigt.
Jag tar dig till min livspartner,
och jag ska aldrig ge mig själv åt nån annan.