Hei, Brandy. Har de kommet?
RING KL. 21. SI AT KATTEN FIKK ANFALL.
Dette har jeg virkelig gledet meg til.
- Jeg også! - Guttene har visst ikke kommet ennå.
Du er jammen observant.
Vi trenger ikke denne mer.
Vent! Hva skal man ellers suge opp sausen med?
Jeg spiser ikke saus.
Jeg tar en vodka martini, bar og veldig tørr.
Og to oliven ved siden av, takk.
Du vet vel at vodka er laget av poteter?
Alkohol har sine egne regler.
Hva tror du er så viktig at vi måtte møtes i kveld?
Jeg kjenner noe.
Jeg har en sterk følelse av at de skal fortelle at de pensjonerer seg.
Jeg har lurt på det samme. Selv om jeg ikke er "synsk".
Vennen, det vet du ikke.
Jo, jeg gjør det. For ingen er det.
- Jeg håper de gjør det. - Jeg også.
Ingen forrett, ingen dessert.
Hvordan har du det?
- Hei, Grace. - Hei, Sol.
Blåskjellene er deilige. Og krabben - helt fersk.
Og så får man tre sauser!
Se på denne østersen!
Tror dere de vet at de bor i sin egen skje?
Ja, vi har jo bare spist denne sjømaten 700 ganger før.
- Sol er litt nervøs i kveld. - Har det skjedd noe på kontoret?
Faktisk ville vi gjerne snakke med dere om noe.
- Ikke sant, Sol? - Greit.
Altså...
Som dere vet, blir man bare bedre med alderen.
Og det er et meget spennende kapittel vi er i ferd med å starte.
I livets bok.
Det føles så fullt av muligheter.
Og forandringer.
Og Frankie har selv sagt at forandring alltid er bra.
Spesielt nå som vi skal starte et nytt kapittel i livene våre.
Det nye kapitlet er snart slutt hvis du ikke kommer til poenget.
- Jeg gjør det. - Nei.
- Det går bra. - Robert...
Sol, vær så snill.
Det Sol prøver å si, er:
"Jeg går fra deg."
Og han går fra deg...
I dette... nye kapitlet i livene våre.
- Går du fra meg? - Ja.
- Hvem er hun? - Det er ikke som du tror.
- Det er en han. - Unnskyld?
Og det er Sol. Jeg er forelsket i Sol.
Sol og jeg er forelsket.
- Min Sol? - Din Sol.
Sier du at du er homse? Og det er ham du er homse med?
- Det er ham jeg er forelsket i. - Herregud.
Nei, dette gir ingen mening.
Dere er forretningspartnere, ikke elskere... venner.
Hvor lenge har dette pågått?
Tja, det har vel blitt...
- Jeg er ikke riktig sikker. - 20 år.
Kunne dere ha fortalt oss det på et annet tidspunkt?
For eksempel når som helst i løpet av de siste to tiårene?
Jeg må kaste opp.
- Unnskyld. - Hvorfor akkurat nå?
- Vi vil gifte oss. - Gifte dere?
- For det er lov nå. - Det vet jeg! Jeg støttet lovforslaget!
Herregud. Det er derfor dere tok oss med hit!
Du var redd jeg skulle lage en scene, ikke sant, Robert?
Du trodde du ville være trygg her.
Din feige... ynkelige...
- Ikke gjør sånn! - Stirrer folk på oss?
Vil du ha en scene? Du skal få en scene!
- Faktisk ville jeg ikke ha en scene... - Din forbaska jævel!
- Jeg fatter ikke at dette skjer. - Pust.
Pust. Inn, to, tre...
Få den jævla hånda di vekk fra brystbenet mitt!
Vær så snill!
Grace.
Jeg...
Så klart.
Unnskyld, Frankie. Jeg... visste ikke hvordan jeg skulle gjøre det.
Og så gjorde du det på verst mulig måte.
Noen ganger er det bare dårlige måter.
Hvordan forteller jeg kvinnen jeg har elsket i 40 år, at jeg går fra henne?
- Jeg vil være lykkelig. - Nei.
Fullfør tiden. Forbli miserabel. For nå skal du høre:
Det neste kapitlet er ikke særlig langt.
- Er det derfor du bruker Cialis? - Alle på min alder bruker Cialis.
Du bør nok sove på gjesterommet.
Grace?
Kan jeg få snakke med deg?
Jeg vet ikke helt. Du er jo så flink til ikke å snakke.
Jeg snakker nå, og jeg er lei meg.
Jeg trodde ikke du ville bli så opprørt.
Hva trodde du jeg ville bli?
Ærlig talt trodde jeg du ville bli lettet.
Lettet? Mener du det?
Jeg tror det er du som er lettet.
For meg føles det som om de siste 40 årene har vært et bedrageri!
Kom, nå. Det er bare de siste 20 som har vært et bedrageri.
Det var en spøk.
Nei. Det der får du ikke lov til.
Du får ikke lov til å late som om dette er ubetydelig.
Du har rett. Det er ikke ubetydelig.
Og jeg burde ha fortalt deg det for lenge siden.
Men la oss være ærlige.
Var du noen gang lykkelig sammen med meg?
Jeg var lykkelig nok.
Kanskje vi ikke hadde århundrets kjærlighetshistorie.
Men jeg trodde vi var normale.
Jeg trodde vi var som alle andre, at det var sånn livet var.
Og jeg trodde det var mer.
Det hadde vært lettere om du hadde dødd.
Jeg husker ikke sist gang jeg sov uten deg.
Jeg vet jeg har gjort det, men jeg husker ikke når.
Kom her.
Jeg hater at jeg såret deg.
Jeg er virkelig glad i deg.
Du har jo alltid elsket meg for...
Den du er.
Ironisk, ikke sant?
- Hei, gutter. - Hei, pappa.
Vi må snakke sammen.
Herregud. Er dette en intervensjon til?
Jeg har vært nykter i 90 dager, det sverger jeg på!
Jeg tok en ibuprofen i går kveld, men jeg fulgte doseringen.
Det er ikke en intervensjon.
Men du bør kanskje passe på at sponsoren din er tilgjengelig,
for dette blir litt av et ballespark.
Grace, jeg avlyser ungene.
De vil skjønne at noe er på ferde.
Jeg er ikke klar til å snakke med dem om dette.
Er du sikker?
Prøv å være hetero på én brunsj til.
Er du homse?
Er onkel Robert homse?
Altså, du har jo alltid hatt en stor personlighet,
men jeg... jeg trodde ikke at...
Du og onkel Robert?
Jeg ser det ikke for meg.
Å, gud, nå ser jeg det.
Mamma, jeg greier ikke å slutte å se det.
Unnskyld, men burde det ikke være en psykolog til stede?
- Det var det da hunden døde. - Å, men det er mer! Si det.
- Er det ikke nok nytt for én dag? - De skal gifte seg.
For de vil gjøre det meste ut av sine gjenværende år!
Men det er helt greit,
for jeg har alltid drømt om å tilbringe mine gjenværende år alene.
Hummus?
Hva i helvete...
- Hei, piker... - er det som foregår?
- Hvor er Mitch og ungene? - Pappa, er du homse?
Bud ringte. Når hadde dere tenkt å si det til oss?
Jeg ville bare ha én normal brunsj til.
Har noen tenkt å forklare hva det er som foregår?
Spør faren deres.
Pappa?
Vel, piker...
Det... det...
Det er på en måte bare slik det er.
- Super forklaring, pappa. - Sett dere ned, vær så snill.
Hadde jeg funnet ut at du var tiltalt for noe, så ja vel.
Men dette?
Herregud, hva skal jeg si til ungene mine?
Du kan jo begynne med: "Vet dere hvor bæsj kommer fra?"
Hvordan kan det være jeg som er i trøbbel nå? Unnskyld, pappa.
Jeg er lei for at dere fikk vite om det på denne måten,
- men... det tok ærlig talt livet av meg. - Å, mamma...
Dette er grunnen til at jeg ikke ville snakke om det ennå.
Jeg ville ikke falle helt sammen foran dere.
Det går bra, mamma. Dette er noe man faller sammen av.
Pappa, vi kommer og snakker med deg om litt. Greit?
Vær så snill?
Mamma, vi skal hjelpe deg gjennom dette.
Vi skal finne noen du kan snakke med.
Folk som forstår nøyaktig hva du går gjennom.
Finnes det støttegrupper for kvinner hvis ektemenn blir homser i 70-årene?
Vi tar en helgetur til Palm Springs.
Der finnes det helt avgjort en støttegruppe.
Vi kan... spille tennis og gå på kino og...
Jeg greier ikke å planlegge noe.
Jeg prøver bare å holde kaffen nede.
Mamma, hva kan vi gjøre for deg?
Ikke noe. Ikke noe.
Hva med en Valium?
Hvis noen kan takle dette, er det deg, mamma.
Du snakker alltid om at når en dør lukker seg,
eller et vindu lukker seg eller åpner seg, eller noe...
Poenget er at... du ville ha sagt...
Reisen begynner i det ukjente.
Og sommerfugler kommer ut av pupper...
Det er bare sånt man sier!
For tre måneder siden var livet hans et eneste rot.
Ja. Hva slags professor kjøper vel kokain av en student?
Ikke den han lå med engang.
Jeg var så langt nede som det går an.
- Men se på meg nå. - Ja, se på ham.
Han er lærervikar, for pokker!
Men det går bra med meg. Takket være deg.
Coyote. Nwabudike.
Jeg må komme meg ut herfra.
- Fytti faen! - Hva i helvete?
Tusen takk, frue. Ha en flott dag.
Faen ta deg.
Stolen din har kommet.
Du store, de sa det ville ta seks uker.
Det tok bare to dager. Når skjer vel det?
Det er en spøk. Mellom meg og Sol.
En internspøk.
Har du plutselig fått humoristisk sans?
Når fikk du dette bildet?
For omlag et år siden.
DEN NAKNE MANN COMEBACK
BLASFEMI CUISINE RAPIDE
Jeg må ut av dette huset.
- Jeg kan dra. - Nei.
Jeg likte aldri dette huset. Jeg drar til strandhuset.
Jeg har et spørsmål.
Når folk spør hvorfor vi kjøpte det huset sammen med Sol og Frankie,
sier jeg det du sa til meg. At det var en forretningsavgjørelse.
En enestående mulighet vi bare hadde råd til sammen.
Det var ikke derfor, var det vel?
Hvis noen skal sitte på fjeset til Ryan Gosling, er det meg!
Unnskyld.
Har du noen gang lurt på om Ben og Jerry gjør andre ting enn å lage is?
Hva?
Ben og Jerry. Er de noe mer enn ispartnere?
Hvordan i helvetet skulle jeg kunne vite det?
Hurpe!
Unnskyld meg.
Er det deg?
Det var det før.
Men, hei du!
Grace? Det er meg, Daphne!
- Hei, Daphne! Må løpe! - Grace!
La meg få en av de flaskegreiene... Den store.
La meg få en stor en.
Den er bra. Hør her, sir.
Hvilket merke ville du ha røyka hvis det viste seg at mannen din var homse?
- Newport. - I 20 år.
- Lucky Strike. - Dem tar jeg.
Jeg fikk aldri lov å røyke av Sol. Kan du tenke deg...
Han fordømte meg for hva jeg puttet i... Jeg sier det bare,
og hele tida... liksom, så sugde de hverandre.
Kjipt.
Det antar jeg, i hvert fall.
Faen!
Én, to, tre, fire, fem, seks, sju, åtte, ni, ti.
Om litt skal jeg drikke denne teen
som jeg har laget av peyote-kaktus.
Peyoten vil føre meg
på en visjonsreise for å finne innsikt,
ro og aksept.
En visjonsreise jeg hadde håpet å kunne ta
med min fremtidige eksmann.
Men nå vandrer jeg alene.
Jeg vet ikke hvor veien fører, men jeg vet jeg vil vende tilbake... forandret.
På grunn av denne forestående transformasjonen
har jeg ringt mine kjære for å ta farvel.
Men ingen var hjemme, derav dette opptaket.
Visstnok kan teen smake svært bittert.
Men indianerne trodde at hvis man har et rent hjerte,
så merker man ikke den bitre smaken.
Fy faen, det smaker pyton.
Herregud.
Jeg trenger tydeligvis å gjennomgå flere renselser.
Jeg gjør det med kameraet av.
Dette er den gamle Frankie som sier farvel til alle.
Hvordan i helvete slår man av denne greia?
Hva gjør du?
- Hva gjør du? - Nei, hva gjør du her?
- Mener du i mitt hus? - Det er mitt hus også.
Hør, jeg mener ikke å såre deg,
men da Robert sa vi skulle kjøpe dette huset med dere,
lovte han meg at vi aldri ville måtte være her samtidig.
Sier du det? Jeg fikk faktisk Sol til å skrive det i kontrakten.
- Det gjorde du ikke, det. - Nei, jeg gjorde ikke det.
Men du såret meg, så jeg angrep deg.
Vær så snill og dra et annet sted.
Jeg må være her. Folk vet hvem jeg er.
- Jeg takler ikke mennesker akkurat nå. - Det gjør ikke jeg heller.
Jo da. Folk forventet sånt noe av deg.
Fordi jeg er en tolerant person, så fortjener jeg at livet raser sammen?
Jeg sa ikke "fortjener". Jeg sier bare at... det er vanskeligere for meg.
Du aner ikke hva jeg går gjennom.
Jeg har mistet min beste venn. Du liker ikke Robert engang.
Du har ingen rett til å dømme meg.
Du kjenner oss ikke.
Unnskyld, jeg dømte deg basert på mine erfaringer med deg,
ikke den virkelige deg. Det var galt av meg.
Takk. Kan du gå nå?
Vet du hva?
Dette er ikke den type energi jeg vil ha på visjonsreisen min.
Så jeg går. Men jeg kommer tilbake i morgen.
Og da er jeg selvsagt et annet menneske.
Forhåpentligvis liker mitt nye jeg deg bedre.
Farvel. Til deg og alle jeg noensinne har kjent.
Det er is i kjøleskapet.
Så jeg kommer til strandhuset, og hvem tror du er der og lager yogalyder?
- Frankie, antar jeg. - De hadde ikke kalkun.
Hva var det? Er det Sol?
Nei, da. Det er bare litt bråkete der jeg spiser.
Så, hva skjer, Grace?
Jeg vil ha dette huset, Robert. Det skylder du meg.
Se på det som en gave.
En gave som sier: "Jeg har bolla advokatpartneren min i 20 år."
Unnskyld, men jeg trodde at den lyse siden ved hele denne røren,
var at jeg aldri mer vil måtte være sammen med den kvinnen.
Jeg vil ha dette huset!
Jeg vet ikke helt hva du vil jeg skal gjøre med det nå, Grace.
Jeg vil du skal være sikker på at dette huset blir mitt,
for det er det jeg skal si til Frankie når hun kommer tilbake.
- Slutt. - Med hva?
Jeg kjenner deg. Du har dårlig samvittighet.
Jeg har ekstremt dårlig samvittighet.
Jeg virkelig såret noen jeg elsker.
Og vet du hva som gjør det enda verre?
Hva da?
Jeg er så jævla lykkelig!
- Har du ikke litt dårlig samvittighet? - Nei.
Jeg er ferdig med å ha dårlig samvittighet for den jeg er.
Jeg nærmer meg.
Spis grønnsakene dine.
Jeg drakk. Jeg spydde.
Det virker ikke!
Hola! Señor! Mescalito!
Hallo! Å, faen!
Pokker ta! Faen i helvete! Pokker...
Ryggen min!
- Hallo. - Ikke legg på!
- Hva vil du? - Skeflaxin.
Det er ikke et ord.
Nei, det er en medisin. Jeg har spasmer i ryggen.
Jeg greier ikke å bevege meg. Det ødelegger rusen.
Hvor er de hen?
På meditasjonsrommet i pillekurven ved siden av alteret mitt.
Jeg kommer tilbake.
Det gjør jeg! For helvete!
- Ok, hvor er du? - I ørkenen.
Men det er vann her.
- Mener du på stranda? - Er det der jeg er?
Jeg elsker stranda!
Du kan jo alltids bo her.
- Takk. - Hva slags piller er det?
- Muskelavslappende. - Høres bra ut.
Det er den verste isteen jeg har smakt!
Hva er det i den? Dritt?
Peyote.
- Peyo-TE. - Hva for noe?
Tok jeg nettopp muskelavslappende sammen med peyote?
- Vel bekomme. - Hva skal jeg gjøre?
Du burde nok forberede deg på litt spying,
fulgt av livsomveltende hallusinasjoner.
Få det ut, alt sammen.
Dette er grunnen til at jeg hater å være i nærheten av deg!
Du er så skjødesløs!
Du lar dop ligge og slenge og har den hippieholdningen,
den dritten om at "alle må følge sine hjerter,
så vil alle få det bra!"
Men alle har det ikke bra!
Er det meningen at jeg skal kunne lukte farger?
- Det er reisen din. - Å, hold kjeft.
Reisen min...
Og du lurer på hvorfor mannen din så seg om etter andre...
Skal du klandre meg, nå?
Hvorfor tar du ikke ansvar for ditt eget liv?
Jeg er ikke ansvarlig...
Slutt å danse!
Jeg visste ikke at jeg gjorde det.
Jeg gjorde jo alt riktig, Herre.
Jeg sto ved hans side i over 40 år.
Jeg oppdro barna hans, shoppet med moren hans.
Jeg gjorde alt mulig så han ikke skulle trenge å bekymre seg for noe.
Jeg fulgte alle reglene.
Hvorfor sa du ikke at det ikke fantes noen regler? Det er så urettferdig!
Sinnet ditt skremmer sanden.
Jeg er ikke sint!
Hvorfor er ikke du sint?
Fordi jeg ikke er sånn. Du er sånn.
Han ødela livet ditt, ydmyket deg!
Det er ikke derfor han gjorde det, det er bare sånn han er.
Han løy om alt.
Han visste ikke hva han skulle gjøre.
Han har forlatt deg i dine siste år.
- Er du ikke sint for det engang? - Nei!
Hvorfor ikke?
Fordi... hjertet mitt er knust.
Du gråter jo.
Det er en hel verden der inne.
Fra ende til annen.
- Hei. - Velkommen.
- Hvor er han? - Velkommen.
Der er han, jo.
Ser du de to fuglene?
Bak Jesus?
Jeg ser ikke Jesus, men det er i den retningen.
De ser ut som om de virkelig elsker hverandre, syns du ikke?
- Holder fugler sammen hele livet? - Ingen gjør det.
Den av dere som er damefuglen, ikke stol på ham!
Han knuser deg og lar smulene ligge igjen i møkka!
Redd deg selv! Fly din vei! Fly din vei!
Nå er hun advart.
Jeg er nok litt sint.
- Er du? - Ja, på meg selv.
Det var jo noen ganger...
og jeg tenkte bare at...
Jeg burde nok ha visst at noe ikke var helt...
Men jeg greide det ikke.
Jeg ignorerte det.
Jeg gikk inn på hjemmekontoret til Robert i går...
for første gang på...
jeg vet ikke hvor mange år.
Og der var det, rett foran nesen på meg hele tiden.
Hvor kan jeg ha vært? Jeg skjønte det ikke.
En gang ba Sol meg om å ha på dildo.
Det er verre.
Vi går tilbake.
Du greier det.
Jeg tror jeg har halve stranda oppi skjeden.
- Cialis. - Sol sine.
Jeg tror jeg tisset litt på Ryan Gosling.
Hva nå?